КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.01.2022 визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с. 12-16).

Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, і просить скасувати постанову та закрити провадження відносно нього на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що не будучи обізнаним у праві, він відповідно до наданої йому інформації працівниками поліції мав зробити освідування протягом 3-х діб. Тобто працівники поліції навмисно схилили його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, на суддя суду першої інстанції не звернув уваги.

Також, разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначає, що про дату та час розгляду справи не був належним чином повідомлений, та належним чином завірену копію оскаржуваної постанови ним було отримано лише 20.01.2022.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Кушнір С.Б. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи неодноразово відкладався. Згідно довідки від 20.12.2021 розгляд справи було знято з розгляду в зв`язку з перебуванням судді Трубнікова А.В. в нарадчій кімнаті у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в зв`язку з чим, розгляд справи про адміністративне правопорушення було відкладено до 11.01.2022 на 08:50 год., однак відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про наступну дату судового засідання матеріали справи не містять. (а.с. 10). При цьому, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП була постановлена 10.01.2022.

Отже, причини пропуску строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є поважними, тому прихожу до висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.01.2022, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2021 о 14 год. 06 хв. в м. Києві по вул. Бакинській 37 Д, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Опель астра» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови. Від проходження огляду для визначення ступеню наркотичного сп`яніння відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, п.2.9А ПДР України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

В матеріалах справи містяться відеозаписи із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП 22.07.2021 щодо ОСОБА_1 .

Із вказаних відеоматеріалів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що працівник патрульної поліції декілька разів пропонує ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря нарколога з метою встановлення чи перебуває останній у стані наркотичного сп`яніння й ОСОБА_1 погоджується на вказані пропозиції. Однак, після того, як ОСОБА_1 надає свою згоду на проходження огляду у лікаря нарколога, працівники патрульної поліції не вчиняють дій щодо доставлення вказаної особи до закладу охорони здоров`я. Крім того, із відеоматеріалів вбачається, що працівники поліції намагаються відмовити особу ОСОБА_1 від проходження вказаного огляду, зазначаючи при цьому, що ОСОБА_1 може протягом 3-х діб сам звернутись до медичного закладу для встановлення стану сп`яніння, а також підказують з яких підстав ОСОБА_1 може відмовитись від проходження медичного огляду.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до положень п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Відповідно до положень ч.4 ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Таким чином, присутність поліцейського при огляді особи в закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння є обов`язковою, про що не було зазначено працівниками поліції при роз`ясненні ОСОБА_1 його права самостійно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що сама по собі відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення й навіть подальше самостійне проходження особою огляду на стан наркотичного сп`яніння не впливає на кваліфікацію вказаного правопорушення.

Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що дії працівників патрульної поліції, які виразились, зокрема, у тому, що вони не виконали покладений на них обов`язок щодо доставлення особи до закладу охорони здоров`я для проведення огляду особи на стан наркотичного сп`яніння після того, як ОСОБА_1 згодився декілька разів на зазначений огляд, а також у тому, що працівники патрульної поліції почали роз`яснювати ОСОБА_1 його право пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння самостійно, не зазначаючи при цьому, що присутність поліцейського є обов`язковою, по своїй суті вчинені виключно з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду.

З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених протиправних дій працівників патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто має місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 неодноразово висловлював свою згоду на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, проте працівниками патрульної поліції вказане було проігноровано.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із не доведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10.01.2022 неможливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриттю провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 рокузадовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура