КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Семенюк Т.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Харченка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2

за ч. 3 ст. 126 КпАП України, -

В С ТА Н ОВ И В :

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 3 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Судом встановлено, що 24 серпня 2021 року ОСОБА_1 о 00 год 35 хв в м. Києві на пр-ті Оболонському, 54 керував транспортним засобом марки Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 , без відповідного права на це, оскільки стосовно ОСОБА_1 постановою головного державного виконавця Слов`янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Федосенка С.А. від 22 серпня 2019 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (виконавче провадження № 41870931), за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Харченко С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2021 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керувававтомобілем та був зупинений працівниками поліціїза порушення ПДР, оскільки відстуні пояснення свідків та/або відео, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 в справі №686/11314/17).

Також зазначив, що ОСОБА_1 не знав про існування відносно нього постанови про встановлення обмеження на право керування транспортним засобом, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було відомо про наявність вказаної постанови, таких підтверджень органами поліції також надано не було.

Вважає, що зміст протоколу не відповідає вимогами, що передбачені ст. 256 КУпАП, оскільки працівниками поліції проігнорована вимога, щодо роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 , апелянта було позбавлено права надати пояснення, а також протокол містить незрозумілі скорочення «ТЗ» та «ДНЗ» без розшифрування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених у апеляційній скарзі, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Харченка С.В., який підтримав наведені у ній обставини, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи зазначені апелянтом, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №291126, 24.08.2021 року о 00:35 годині в місті в м. Києві на пр-ті Оболонському, 54 керував транспортним засобом марки Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 , будучи обмеженим тимчасово у праві керування транспортними засобами згідно постанови головного державного виконавця Слов`янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Федосенка С.А. від 22.08.2019 року.

Громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 ознайомився із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №291126 від 24.08.2021 року, що підтверджується його підписом.

У підпункті а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП, передбачено правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним в разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, керує транспортним засобом, отже, робить це свідомо.

Приписами статей 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд першої інстанції, перевіряючи наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, зобов`язаний перевірити: наявність постанови державного виконавця про обмеження ОСОБА_1 у праві керування ним транспортними засобами; факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність відносно нього постанови державного виконавця про його обмеження у праві керування ним транспортними засобами; наявність чи відсутність постанови про скасування заходів примусового виконання рішень.

Визнаючи ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУПАП, суд першої інстанції виходив із доведеності його вини матеріалами справи.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 умислу на керування транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права.

Згідно постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами вбачається, що постановою від 04.02.2014 року ВП №41870931 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/243/2154/2013 виданого 03.09.2013 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів у розмірі 1/3 розмірі: ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

22.08.2019 року на підставі виконавчого листа №2/243/2154/2013 виданого 03.09.2013 року ухвалено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами щодо заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Згідно довідки-розрахунку від 27 жовтня 2021 року за період з 04 лютого 2014 року по 25 жовтня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 131 511,52грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи також не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність зазначеної постанови, обставини щодо неотримання ОСОБА_1 та необізнаності його з наявністю такої постанови не були встановлені судом першої інстанції, хоча згідно зі ст. 280 КУпАП обов`язок щодо встановлення таких обставин покладається на суд.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Харченко С.В. наголошує на тому, що ОСОБА_1 не було відомо про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, вину щодо наявної заборгованості зі сплати аліментів визнає, проте зазначав, що після того, як працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про наявність постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, останній сплачує заборгованість зі сплати аліментів.

Крім того, представник скаржника надав постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 06.01.2022 року.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом знаючи, що відносно нього державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Вищезазначене свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на керування транспортним засобом за наявності тимчасового обмеження у праві керування, а тому доводи апелянта заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП суд першої інстанції на вказані обставини не звернув увагу, не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харченка Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2021 року - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.А. Семенюк