ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2022 Справа №607/6490/22 Провадження №3/607/3730/2022 м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справ, які надійшли з Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківськ, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, який проходить військову службу на посаді офіцера резерву військової частини НОМЕР_1 , майора,

за ч.2 ст.172-15, ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2022 близько 09 год. 15 хв. майор ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, займаючи посаду офіцера резерву військової частини НОМЕР_1 , діючи всупереч інтересам служби та вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Крім цього, 25.05.2022 близько 09 год. 15 хв. майор ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, займаючи посаду офіцера резерву військової частини НОМЕР_1 , тобто військового начальника, на якого постійно покладено виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, діючи всупереч інтересам служби та вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, знаходився на території військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, тим самим припинив виконувати свої службові обов`язки, чим проявив недбале ставлення до військової служби, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи, що по даним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення №607/6490/22 (провадження №3/607/3730/2022) та №607/6492/22 (провадження №3/607/3732/2022) щодо ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, заяв та клопотань не надходило. При розгляді справи ОСОБА_1 вину у вчиненних адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 та ч.3 ст.172-20 КУпАП визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.4 ст.15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Санкцією ч.1 ст.172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Згідно ч.2 ст.172-15 КУпАП адміністративна відповідальність настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Частиною 1 статті 172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що майор ОСОБА_1 є офіцером резерву військової частини НОМЕР_1 , тобто військовим начальником та проходить військову службу у даній військовій частині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, тобто військовим начальником, на якого постійно покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, відповідно до вимог ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, майор ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.

За визначенням, викладеним у статті 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію №3543-ХІІ від 21.10.1993, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу, а особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини 2 статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України, було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації на території, зокрема, Тернопільської області.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 (зі змінами) визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який відповідно до Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» був продовжений на території України на 30 діб. Надалі, Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 25.04.2022 на 30 діб. Також Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 25.05.2022 на 90 діб.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.

Крім повного визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 та ч.3 ст.172-20 КУпАП, така доведена матеріалами справи, зокрема даними, що містяться у: протоколах про вчинення адміністративних правопорушень №19 та №20 від 26.05.2022, складених у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, та, де викладені обставини вчинення адміністративних правопорушень, які ставляться у провину ОСОБА_1 ; копії військового квитка серії ГР №211767 від 03.06.1993, виданого ОСОБА_1 ; витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_2 від 25.02.2022, згідно якого ОСОБА_1 з 25.02.2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ; виписці з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №108 від 25.05.2022, з якої вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_1 25.05.2022 о 11-тій годині перебував у стані алкогольного сп`яніння (середня ступінь); рапорті т.в.о. командира запасної батареї ОСОБА_3 від 25.05.2022, згідно якого 25.05.2022 близько 09 год. 15 хв. на території в/ч НОМЕР_1 в м.Тернопіль, при виконанні обов`язків військової служби під час дії воєнного стану був виявлений майор ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було направлено на освідчення в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність в діях майора ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 та ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Зібрані у справі докази не дають суду підстав для визнання вчинених майором ОСОБА_1 військових адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 та ч.3 ст.172-20 КУпАП, малозначними та звільнення його від адміністративної відповідальності. Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно ст.17 КУпАП у справі також не встановлено. Термін притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, є його щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, особу останнього, який проходить військову службу, ступінь вини, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність, відсутність обтяжуючих обставин, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 та ч.3 ст.172-20 КУпАП та застосувати щодо нього у відповідності з вимогами ст.36 КУпАП адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

В даному випадку більш серйозним правопорушенням з числа вчинених ОСОБА_1 є адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, що вказує на необхідність накладення стягнення в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП у виді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На думку суду застосування такого заходу буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Крім того, відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст.33-35, 245, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справу про адміністративне правопорушення №607/6490/22 (провадження №3/607/3730/2022) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення №607/6492/22 (провадження №3/607/3732/2022) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, об`єднаній справі присвоїти №607/6490/22.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 та ч.3 ст.172-20 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.
На підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі чотирьохсот тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7310 (сім тисяч триста десять) гривень.

СуддяІ. М. Царук