Справа №: 302/1498/21 3/302/288/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2022 смт. Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Кривка В.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 ч.1 КУпАП за протоколом серії ДПР 18 № 089171 від 18.12.2022, який надійшов з Міжгірського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого, до адміністративної відповідальності в межах року не притягався, правом керування транспортними засобами не наділений,-

В С Т А Н О В И В:

18.12.2022 біля 22 год. 20 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом мотоблоком марки «Зубр» в стані алкогольного сп`яніння по вулиці Хустській в смт Міжгір`ї Хустського району Закарпатської області, чим порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 при розгляді справи суду пояснив, що правильне прізвище його ОСОБА_1 , та пред`явити паспорт гр. України не має можливості, оскільки такий ще йому не виготовлено. Обставини правопорушення визнав, просить суворо не карати. Також суду подав копію повістки на відправку, де зобов`язаний 24.05.2022 з`явитися до військкомату для зарахування до ЗСУ, тому просить відстрочити сплату штрафу.

Оцінивши пояснення ОСОБА_1 , зміст протоколу та досліджені суддею матеріали, які додані в справу, свідоцтво про народження ОСОБА_1 , суддя дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене статтею 130 ч.1 КУпАП за ознаками: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Це переконання суду ґрунтується на таких доказах.

Зміст розглядуваного протоколу про адміністративне правопорушення підтверджений висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 18.12.2021, який складений лікарем ОСОБА_3 на підставі акту № 186 від 18.12.2021, за якими ОСОБА_1 оглянуто 18.12.2021 біля 22 год. 30 хв і встановлено, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» з показником 2, 94%. Керування транспортним засобом ОСОБА_1 його зупинення працівниками поліції підтверджується власноручними поясненнями ОСОБА_1 , зафіксованими в протоколі, а саме, що він тільки «переїхав з однієї вулиці на іншу вулицю», його підписом. ОСОБА_1 також без зауважень підписав висновок лікаря про його медичний огляд в КНП «ДПУ Міжгірська районна лікарня» щодо визначення перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Із змісту дослідженого судом відеозапису з нагрудної відеокамери видно, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у темну пору доби під час керування ним транспортним засобом мотоблоком марки «Зубр», на якому було обладнано сидіння для керування цим транспортним засобом з причепом для перевезення вантажу. На відео файлах ОСОБА_1 із зазначеним транспортним засобом зафіксований на автодорозі під час руху, зупинки його працівниками поліції з претензією не ввімкнення освітлювальних приладів і руху по дорозі. Окрім цього на відеозаписах також зафіксовано обставини медичного огляду ОСОБА_1 в медичній установі і складання протоколу, особисте представлення особи ОСОБА_1 , його пояснення та перемовини з поліцейськими та відсутність в нього при собі документів, що посвідчують його особу.

Суд вважає, що кваліфікація правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 є правильною з огляду й на таке обґрунтування щодо ознаки транспортного засобу.

Пунктом 2 постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації траснпртних засобі , а також про адміністративні правопорушення на транспорті» рекомендовано при розгляді цих справ брати до уваги положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема в пункті 1.10 Правил дорожнього руху України, за яким транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановлення на ньому спеціального обладнання та механізмів. У випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія в особи, яка ним керувала.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених у постанові ККС № 278/3362/15-к від 01.03.2018, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР України механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

ОСОБА_1 за встановленими обставинами в справі керував механічним транспортним засобом у вигляді мотоблок марки «Зубр», що приводився в рух двигуном, мав обладнання у вигляді сидіння для водія і причеп для перевезення вантажу, і здійснював рух по автодорозі. Отже, на ОСОБА_1 розповсюджуються Правила дорожнього руху України, у тому числі й дотримання вимог пункту 2.9 а, який забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення , суд застосовує санкцію статті 130 ч.1 КУпАП, а також бере до уваги те, що ОСОБА_1 не наділений правом керування транспортними засобами, бо не має посвідчення водія, що підтверджено записами у протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалами справи. За цих відомостей ОСОБА_1 підлягає стягненню тільки у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами, бо підтвердження надання такого права ОСОБА_1 в установленому порядку в справі не має.

Відповідно до ст. 304 КУпАП України питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КУпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Таким чином, суд вважає відстрочити виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 на строк 3 (три) місяці, що є достатнім строком для виконання судового рішення.

Керуючись статтями 280, 283-285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчинення правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 496 (чотиристо дев`яносто шість) грн 20 коп.. судового збору на користь держави.

Відстрочити виконання постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2022 року у справі № 302/1498/21 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень на три місяці.

Перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у виді штрафу зупинити до закінчення строку відстрочки.

Після спливу строку, на який відстрочено виконання постанови, у разі несплати штрафу особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, постанову звернути до примусового виконання у загальному порядку. в подвійному розмірі в сумі 34000 (тридцять чотири) грн..

Апеляційну скаргу на постанову судді може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя: В. П. Кривка