П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2022 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 та проживає по АДРЕСА_2 ,-

якому, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №722354 від 02.06.2022 р., ОСОБА_1 , 02.06.2022 р., о 21.15 год., за адресою АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягає у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину визнав частково, пояснив, що посварився з матір`ю, однак їй не погрожував.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян.

Частиною 1 ст.256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Однак, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р.)

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа №21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14.

Разом з тим, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.173-2 КУпАП, однак доказів на підтвердження того, що дане правопорушення вчинено ним протягом року після накладення адміністративного стягнення, якими можуть бути копії постанов суду про притягнення до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять, а долучену до матеріалів справи довідку з системи «Цунамі» суддя не приймає у якості допустимого доказу на підтвердження вказаного факту, оскільки ця довідка містить лише дані про складені відносно ОСОБА_1 протоколи про адміністративне правопорушення, хоча про притягнення особи до адміністративної відповідальності може свідчити лише постанова суду або іншого органу, повноважного розглядати справи даної категорії, яка набрала законної сили.

При таких обставинах, кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, тобто за ознакою повторності вчинення адміністративного правопорушення не підтверджена допустимими доказами по справі, а перекваліфікація дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в суді, нормами чинного КУпАП не передбачена.

Крім того, в протоколі не зазначено дані про місце вчинення правопорушення (не вказаний район), тобто об`єктивна сторона правопорушення в цій частині також належним чином не встановлена.

Також, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофеева проти Pocії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Разом з тим, диспозиція ст.173-2 КУпАП передбачає вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Виходячи з аналізу вказаної норми, поняття «могла бути» та «була» завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не є тотожними, перше передбачає можливість завдання такої шкоди особі, а у другому випадку така шкода є безпосереднім наслідком неправомірних дій правопорушника.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив відносно потерпілої дії психологічного характеру, а саме виловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим, поза розумним сумнівом була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, однак в протоколі зазначено, що ця шкода лише «могла бути завдана», що є незрозумілим.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено працівником поліції з порушеннями вищевказаних норм, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 при складанні протоколу не конкретизовані, достатніх та допустимих доказів на підтвердження вчинення ним правопорушення протягом року після накладення адміністративного стягнення, не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому, в межах складеного протоколу, склад правопорушення, передбачений ч.2 ст.173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.2 по ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова