Справа №461/1978/22
Провадження №3/461/1503/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Волоско І.Р., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Тимошенка Д.В., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №152591 від 11 квітня 2022 року, 11.04.2022 року близько 10.35 год гр. ОСОБА_1 , будучи водієм тз, не передав для тимчасового вилучення згідно ст.265-1 КУпАП посвідчення водія, чим здійснив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського, чим, на думку автора протоколу, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Тимошенко Д.В. у судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення заперечили. Зокрема, пояснили, що ОСОБА_1 рухався на своєму транспортному засобі у місті Львові. Описана нижче ситуація відбувалась в момент, коли ОСОБА_1 здійснював поворот на перехресті з вулиці Шевченка на вулицю Бенедиктовича. На даному перехресті оглядовість дороги обмежена. По тій дорозі, по якій ОСОБА_1 здійснював рух, був дорожній знак «Дати дорогу». По головній дорозі до перехрестя не наближався ніхто з учасників дорожнього руху. Тому ОСОБА_1 виїхав на перехрестя, на крайню праву смугу. Після цього, ОСОБА_1 побачив, що з-за повороту виїхав на головну дорогу на великій швидкості поліцейський автомобіль без включених проблискових маячків. На вулиці Бенедиктовича поліцейський автомобіль виїжджав на другу смугу, а автомобіль ОСОБА_1 так і перебував на крайній правій смузі. ОСОБА_1 зупинився. Після чого водій поліцейського автомобіля порівнявся з автомобілем ОСОБА_1 та почав повертати праворуч, через що інтервал між автомобілями зменшився, і службовий автомобіль зупинився. Хоча, зазначений службовий автомобіль міг продовжувати рух через те, що перешкоди в нього не було. Після того як поліцейський автомобіль зупинився, ОСОБА_1 вирішив продовжити рух. Проїхавши метрів тридцять, на поліцейському автомобілі було ввімкнено червоний проблисковий маячок і ОСОБА_1 вирішив знову зупинитись. До нього під`їхав поліцейський автомобіль та підійшов один із співробітників поліції. Не пред`явивши своє посвідчення та не представившись, зазначений співробітник поліції почав вимагати у ОСОБА_1 документи. ОСОБА_1 одразу взяв телефон, аби фіксувати дану обставину. Тоді перший співробітник поліції покликав другого співробітника поліції. Протягом цього часу, перший співробітник поліції вибив з рук ОСОБА_1 телефон, продовжив вимагати аби останній вийшов з машини та пред`явив свої документи, супроводжуючи все це криком та нецензурною лайкою. Коли ОСОБА_1 почали погрожувати застосувати фізичну силу та капітан поліції зняв автомат із запобіжника та направив на нього, ОСОБА_1 вийшов з машини. Другий співробітник поліції, старший лейтенант поліції Макарук А.А., схопив за куртку ОСОБА_1 та потягнув до поліцейського автомобіля, на якому згодом його доставили до відділу поліції аби скласти на нього протокол. У відділі поліції до ОСОБА_1 продовжували звертатись принизливо та нецензурною лайкою. Йому знову ж таки заборонили вести відеозапис та звертатись до свого адвоката. Крім того, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права. З урахуванням вищезазначеного, просили провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця, у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Особливість застосування ст.185 КУпАП полягає у тому, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського може мати місце при виконанні ним службових обов`язків з охорони громадського порядку.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів").

Однак, при розгляді даної справи встановлено, що в протоколі працівником поліції не розкрито об`єктивної сторони вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 , суть правопорушення викладена неконкретизовано, загальними фразами, і не відображає належних кваліфікуючих ознак, передбачених ст.185 КУпАП.

Так, як вбачається з протоколу, визначений склад адміністративного правопорушення полягає в тому, що 11.04.2022 року близько 10.35 год гр. ОСОБА_1 , будучи водієм тз, не передав для тимчасового вилучення згідно ст.265-1 КУпАП посвідчення водія, чим здійснив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

Разом з цим, до протоколу не долучено належних та допустимих доказів з яких можна було б встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Крім того, обставини щодо поведінки ОСОБА_1 є неконкретизованими, в протоколі не зазначено, в чому полягала та проявлялась злісна непокора.

У протоколі не зазначено свідків, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не надано суду їх письмових пояснень, не надано інших доказів, які б підтверджували факт вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення.

В протоколі вказано, що до нього долучено відео з нагрудного реєстратора 471381, однак зазначений доказ до протоколу долучений не був.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без сукупності належних та допустимих доказів вини особи, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Жодних доказів на вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке ставиться у вину органом поліції, суду не надано.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу доведення вини «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки судом встановлено, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б доводили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у справі відносно неї підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, тобто у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя І.Р.Волоско