№ 755/1456/21
№ 3/755/261/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В. розглянувши справу, що надійшла з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 384594, ОСОБА_1 , 24 серпня 2021 року, о 08 годині 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно колишнього чоловіка - ОСОБА_2 , чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, постановою суду від 06.09.2021 року вказана вище справа була повернута до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, для дооформлення оскільки були порушені вимоги ст. 256 КУпАП, а саме - у протоколі про адміністративне правопорушення не коректно викладена суть правопорушення, а саме не зазначено, в чому саме (в яких діяннях, діях, бездіяльності) виражалося домашнє насильство психологічного характеру.

У подальшому, матеріали справи про адміністративне правопорушення були направленні до Дніпровського районного суду м. Києва, однак, недоліки, виявлені судом, під час дооформлення так усунуті й не були.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак, з`явилася її захисник - адвокат Негребецька Ю.Е., яка зазначила, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнає повністю, заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що колишній чоловік, а саме ОСОБА_2 , постійно вчиняє відносно ОСОБА_1 домашнє насильство як психологічного, так і фізичного характеру, що стало причиною їх розлучення. Так, відносно ОСОБА_2 неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП та було притягнуто до адміністративної відповідальності, а також, були порушені кримінальні провадження за нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , однак, навіть після розлучення ОСОБА_2 постійно вчиняє домашнє насильство відносно колишньої дружини, контролює її, порушує її особистий простір, зокрема, встановив у кімнаті останньої відеонагляд, про що остання вже довідалася пізніше. Щодо самої події, то 24.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , було складено два протоколи про адміністративне правопорушення, один відносно ОСОБА_1 , а другий - ОСОБА_2 , а саме, щодо скоєння домашнього насильства психологічного характеру. Однак, під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 , посадовою особою не було враховано те, що колишній чоловік останньої - ОСОБА_2 вже притягався до адміністративної відповідальності за скоєння домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини та це має вже систематичний характер. Таким чином, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 384594 від 24.08.2021 року, посадовою особою не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, а саме, не зазначено, чи була завдана діями ОСОБА_1 шкода фізичному або психологічному здоров`ю ОСОБА_2 та чи могла бути така шкода завдана, та чи взагалі існує у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення. Інших доказів, які були б належними, допустимими і підтверджували б вказані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме те, що саме ОСОБА_1 здійснила домашнє насильство психологічного характеру, матеріали справи не містять. Зокрема, обов`язковими ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є наявність дій фізичного, психологічного чи економічного характеру відносно потерпілої особи та настання хоча б одного з наслідків, перелічених в цій частині статті, а такі наслідки відсутні, у протоколі про адміністративне правопорушення не викладена суть правопорушення, тобто, обставини скоєного 24.08.2021 року ОСОБА_1 домашнього насильства, не розкрито з об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є грубим порушення вищезазначених вимог законодавства. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений працівником поліції без з`ясування та встановлення всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях останньої ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та з порушенням вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства не може бути поставлений в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим, він не може бути належним, допустимим та достатнім доказом вини. У той же час, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт застосування ОСОБА_1 насильства психологічного характеру відносно її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За таких умов, вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру по відношенню до її колишнього чоловіка ОСОБА_2 є сумнівним, що є не прийнятно та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Крім того, на підтвердження своїх пояснень надала для долучення до матеріалів справи письмові докази.

У судове засідання з`явився ОСОБА_2 (колишній чоловік ОСОБА_1 ), який пояснив, що після їх із ОСОБА_1 розлучення, остання почала його звинувачувати, вчиняти відносно нього домашнє насильство психологічного характеру та постійно провокує на конфлікт. На даний час, вони разом з дітьми продовжують проживати в одній квартирі, однак, фінансовими витратами на утримання дітей та комунальних послуг займається особисто він. Так, 24 серпня 2021 року, зранку, між ними не було ніякого конфлікту, вони сиділи та снідали разом з дітьми, аж раптом ОСОБА_1 , без будь-якої на те причини, різко піднялася із-за столу, побігла у кімнату та розбила його техніку, яка є досить коштовною, скинула його речі, таким чином, спровокувавши конфлікт, а потім, сама ж викликала працівників поліції. Вважає, що своїми діями ОСОБА_1 заподіяла йому моральну та матеріальну шкоду, яка виразилася у його душевних стражданнях та психічному стані. Зокрема, пояснив, що ним було встановлено відеонагляд у квартирі лише у цілях безпеки, а щодо порушення відносно нього кримінальних проваджень з приводу побиття ОСОБА_1 , то вина його у цьому ще не доведена.

Заслухавши пояснення адвоката Негребецької Ю.Е., ОСОБА_2 , дослідивши наявні матеріали в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 384594, ОСОБА_1 , 24 серпня 2021 року, о 08 годині 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно колишнього чоловіка - ОСОБА_2 .

Проте, об`єктивна сторона правопорушення виражається в: умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого; невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений; неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення термінового заборонного припису.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним з джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення, а тому дотримання правил щодо його складання є обов`язковим.

Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення». Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, з конкретизацією суті порушення.

Так, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення не коректно викладена суть правопорушення, а саме не зазначено, у чому саме (в яких діяннях, діях, бездіяльності) ОСОБА_1 виражалося домашнє насильство психологічного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 .

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_2 , 24 серпня 2021 року, зранку, ОСОБА_1 , без будь-якої на те причини, різко піднялася із-за столу, побігла у кімнату, розбила його техніку, скинула його речі, таким чином, спровокувавши конфлікт, а потім, сама ж викликала працівників поліції, тобто, такими діями ОСОБА_1 заподіяла йому моральну та матеріальну шкоду, яка виразилася у його душевних стражданнях та психічному стані. Однак, ОСОБА_2 не надав суду будь-яких належних доказів того, що внаслідок дій ОСОБА_1 йому була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю, що спростовує обставини викладені у протоколі.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення всіх учасників, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 173-2, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: