Справа № 465/7114/21 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 33/811/1822/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Гельо Степана Богдановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Франківського районного суд м. Львова від 16 листопада 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 23 серпня 2021року о 01 год. 30 хв. у місті Львові по вул. Медведецького, 4, керував транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Гельо С.Б., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова судді суду першої інстанції прийнята з порушенням норм закону про адміністративну відповідальність, неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Повідомляє, що ОСОБА_1 не погодився з доводами працівника поліції, щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння, заперечив факт керування транспортним засобом, дійсно категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, після чого йому було повідомлено, що на нього складається протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 , що він має право пройти огляд в медичному закладі та не запропоновано пройти такий огляд.

29 грудня 2021 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява від адвоката Гельо С.Б., який просив проводити розгляд справи без участі сторін.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, щодо якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та заяви адвоката, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 , та його представника.

Крім того, участь у судовому засіданні з розгляду питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є правом, а не обов`язком особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 106669 від 23 серпня 2021 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обставинам), від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків;

- поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4-5) з яких вбачається, що вони бачили, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 за адресою м. Львів, вул. Медведецького, 4, з ознаками алкогольного сп`яніння;

- копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕОА №4674709 від 23 серпня 2021 року (а.с. 7) з якої вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

- відеозаписі, долученому до матеріалів справи, з якого вбачається, що очевидці які були на місці події, повідомляли, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 ; від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, не виконував вимоги працівників поліції.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом та не погоджувався з тим, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки, як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи, свідки події повідомляли, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Будь-яких підстав для обмови свідками й працівниками поліції ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції не встановлено, останній не оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції та на неправомірні дії таких до правоохоронних органів не звертався.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч. 1ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покликання апелянта на те, що він не здійснював керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються як матеріалами справи, так і письмовими поясненнями свідків.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не беруться до уваги апеляційного суду.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №106669 від 23 серпня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі; із змістом даного протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтверджується його підписом. Окрім того з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 не виявляв бажання пройти, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у медичному закладі та на місці події.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею Франківського районного суд м. Львова ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову судді Франківського районного суд м. Львова від 16 листопада 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Гельо Степана Богдановича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.