Справа № 309/323/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/458/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 06.04.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216654 від 30.01.2020 та постанови судді від 06.04.2020 вбачається, що 29.01.2020 о 23 год. 45 хв. в м.Хусті по вул.Дружби, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Фіат Дукато» д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у Хустській районній лікарні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 06.04.2020 скасувати та закриття провадження у справі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято незаконне рішення. Судом прийнято рішення про його винуватість на підставі медичного висновку від 30.01.2020, згідно якого він перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак даний медичний висновок не можна визнати належним та допустимим доказом у справі, оскільки він здобутий з істотним порушенням процедури огляду, суперечить вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015. На його думку, направлення його як водія на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння працівниками поліції не складалось і таке відсутнє в матеріалах справи, а тому не має задокументованих ознак його сп`яніння, як і підстав для проведення такого огляду, свідки на підтвердження обставин його відмови від проходження медичного огляду не залучались. Також зазначає, що на місці зупинки транспортного засобу працівник поліціїне пропонував і не проводив його огляд на предмет виявлення стану алкогольного

-2-

сп`яніння за допомогою технічних засобів у присутності двох свідків, а його огляд одразу було проведено у закладі охорони здоров`я, що суперечить вимогам ст.266 КУпАП та вищевказаній Інструкції. Також вказує на те, що наявна у протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення водія» його відмітка про згоду з протоколом, не свідчить про визнання ним своєї вини, а, відтак і про її доведеність. Окрім того, зазначає, що йому у порушення вимог ч.4 ст.256 КУпАП не роз`яснено вимоги ст.268 КУпАП і така відмітка у протоколі відсутня. Також наполягає на порушенні при розгляді справи вимог ст.268 КУпАП, оскільки справу розглянуто без його захисника, що призвело до обмеження його права на захист. Крім іншого, вказує, що керований ним автомобіль затримано не було, тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом не видавався, даний факт свідчить про те, що працівники поліції реально не вбачали в його стані ознак алкогольного сп`яніння.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ференц Р.Я. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ференца Р.Я., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216654 від 30.01.2020, зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216654 від 30.01.2020, ОСОБА_1 29.01.2020 о 23 год. 45 хв. в м.Хусті по вул.Дружби, керував автомобілем «Фіат Дукато» д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у Хустській районній лікарні.

З висновку від 30.01.2020 лікаря КНП «Хустська ЦРЛ ім.Віцинського О.П.» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння - 0,8 проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Цей висновок не суперечить вимогам як ст.266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Також, при прийнятті рішення, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги належним чином завірену копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА №719277 від 30.01.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 29.01.2020 о 23 год. 45 хв., керував в м.Хусті по вул.Дружби, автомобілем «Фіат Дукато» д/н НОМЕР_1 в темну пору доби з

-4-

неосвітленими номерними знаками, чим порушив п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 через розгляд справи у відсутність його захисника, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся за участі ОСОБА_1 , жодних даних про те, що ним залучався захисник в матеріалах справи немає, і під час розгляду справи судом першої інстанції про бажання відкласти справу через неявку захисника, ОСОБА_1 також не заявляв.

Всупереч наведеним в апеляційній скарзі доводам, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським СРПП №4 Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області Іванос І.І. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256,265-2,266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №216654 від 30.01.2020, складено у відповідності до вимог, встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановленого законом.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 №1452/735.

На думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 щодо не роз`яснення йому прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та залучення свідків, оскільки присутність двох свідків необхідна згідно ст.266 КУпАП лише під час прийняття відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про неприпустимість використання отриманих результатів в якості доказу вини у вчиненні адміністративного правопорушення та є правовою підставою для направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що йому не пропонувалось пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, не ґрунтуються на фактичних обставинах, оскільки ОСОБА_1 був правомірно направлений та доставлений працівниками поліції для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння до Хустської ЦРЛ, де у відповідності

-5-

до висновку від 30.01.2020, ОСОБА_1 пройшов огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння, за наслідком якого лікарем надано висновок, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з результатом 0,8 проміле. Жодних зауважень чи заперечень з приводу проведеної процедури медичного огляду, ОСОБА_1 до даного висновку не вносив, що свідчить про те, що з викладеними у ньому висновками він погодився.

Також апеляційний суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 щодо недійсності медичного висновку від 30.01.2020, оскільки такий складений з істотним порушенням процедури огляду та суперечить вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 з огляду на наступне.

Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи даних щодо його направлення до закладу охорони здоров`я для медичного огляду також не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки як зазначено у висновку від 30.01.2020 ОСОБА_1 був направлений на огляд інспектором СРПП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області Іванос І.І.

Твердження ОСОБА_1 про те, що керований ним автомобіль затримано не було, тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом не видавався, також не ґрунтується на матеріалах справи, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення наявна відмітка про вилучення посвідчення водія та видачу тимчасового дозволу на право керування серії НОМЕР_2 від 30.01.2020, який згідно підпису, отримав ОСОБА_1 .

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в ній не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діяння ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону .

-6-

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що захисником та ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 06.04.2020 щодо ОСОБА_1 ,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя