ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3961/22
провадження № 3/753/2318/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №328352 від 29.01.2022, ОСОБА_1 , 29.01.2022 о «01» год. «00» хв., в м. Києві по вул. Вірменській, 6, керувала транспортним засобом марки «Suzuki Swift», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагуюють на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Кияниця О.В. причетність ОСОБА_1 заперечувала, просила закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, мотивувавши тим, що протокол про адміністративне правопорушення складено у порушення вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, звернуто увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №328252 від 29.01.2022, відеоматеріал на 1 диску, письмові пояснення ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Адміністративне правопорушення повинно містити наступні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єктивну сторону та суб`єкта адміністративного правопорушення.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення утворюють такі ознаки: вина, мотив та мета. При цьому обов`язкового значення для складу правопорушення має лише вина.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, суду до матеріалів справи не надано належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування автомобілем «Suzuki Swift», д.н.з. НОМЕР_2 , саме ОСОБА_1 , яка нібито перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння. Зазначена обставина спростована відео з камери працівника патрульної поліції (472387) переглянутими під час судового засідання, з яких вбачається, що відеозапис починається з того, що ОСОБА_1 знаходилась при дорозі, поряд з автомобілем (марка автомобіля не вбачається), двигун автомобіля не працював, таким чином сам факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 встановити не можливо, докази, додані до протоколу, не підтверджують вказану обставину.

Крім того, згідно пояснень ОСОБА_2 судом встановлено, що остання не перебувала за кермом, а перебуваючи біля автомобіля очікувала на знайомого.

Інших доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом до матеріалів справи не додано.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього додатки не може бути визнано належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як суперечать доказу, який міститься в матеріалах справи, а саме на тому ж відео з камери працівника патрульної поліції, при огляді якого в судовому засіданні, було встановлено, що при відмові ОСОБА_1 від проходження на стан алкогольного сп`яніння, не було залучено двох свідків, які можуть підтвердити вищезазначений факт.

Між тим, зі змісту протоколу серії ААБ № 328352, від 29.01.2022 вбачається, що графа щодо свідків є незаповненою.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Разом з цим, з відеозапису судом також встановлено, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 , які саме ознаки алкогольного сп`яніння у неї наявні, та на підставі чого вони встановлені, а було лише запропоновано пройти огляд в медичному закладі охорони здоров`я або просто відмовитись від проходження на місці, на що остання відмовилась, однак працівники поліції не роз`яснили особі процедуру проходження огляду в закладі охорони здоров`я, та не пояснили, що саме поліцейський забезпечує доставку особи до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення, тому саме через довіру до пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 не вбачала зі свого боку будь-яких порушень.

Тому даний відеозапис не може бути покладено в основу доказів, що підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкоголольного сп`яніння, оскільки працівники поліції належним чином не роз`яснили правові наслідки відмови від проходження огляду.

Так, ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті є недійсним, а в Інструкції вказується, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

При цьому, як зазначив Верховний суд (КАС ВС) в справі № 216/5226/16а сам по собі відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції не може бути належним доказом вчинення адміністративного правопорушення. В тому числі пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення до адміністративної відповідальності, якщо їх не допитували в судовому засіданні. Такий висновок зробив ВС в постанові №560/751/17.

Також, як вбачається з дослідженого відеозапису, ОСОБА_1 в порушення згаданих актів працівниками поліції не роз`яснено її права, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що призвело до порушення її права на захист.

З положень ч. 2 ст. 266 КУпАП вбачається, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до частини 5 цієї статті, - огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, при встановленні ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та здійснення пропозиції останній пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції не дотримались вищевказаних вимог чинного законодавства, що унеможливлює встановлення наявності в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.5 ПДР України, та відповідно вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини » (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20.09.2016 року «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що протокол серії ААБ № 328352 не підтверджений доказами та не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Враховуючи те, що провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6-7, 33-35, ч. 1 ст. 130, 245, 255, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником.

Суддя: