ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 685/1445/21

Провадження № 33/4820/287/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Лужняка Ю.Г., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Лужняка Ю.Г. на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 квітня 2022 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 квітня 2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн.20 коп. судового збору.

За постановою суду, 09 листопада 2021 року о 23 год. 33 хв. по вул. Свободи в смт. Теофіполь ОСОБА_1 керував автомобілем BMW-520i на іноземній реєстрації з номерним знаком НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`ягніння: запахом алкоголю з порожнини рота та невідповідною обстановці поведінкою. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння місці зупинки та проведення огляду в медичному закладі відмовився. Таким чином ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Лужняк Ю.Г., просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що постанова суду є необгрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказував, що суд першої інстанції не було встановлено місце вчинення адміністративного правопорушення, у протоколі вказана лише назва вулиці без її нумерації чи кілометражу. В матеріалах справи відсутні направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів. Працівниками поліції не надано беззаперечних доказів того що саме ОСОБА_1 є водієм вищевказаного транспортного засобу. Із наданого до суду диску з відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського вбачаються 6 файлів, які містять близько 10-ти хвилинні відеозаписи. ОСОБА_1 неодноразово заявляв клопотання працівникам поліції про бажання залучити адвоката до справи, працівники поліції повідомили йому що таке клопотання подається лише письмово, і він сам може знайти собі адвоката, тобто не забезпечили роз`яснення останньому які визначені с. 268 КУпАП, чим порушили його право на захист, не забезпечили йому роз`яснення прав. Звертає увагу, на відеозаписах не містять жодного доказу про те що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, аналогічно й не містять докази що ОСОБА_1 відмовляється від проходження такого огляду у закладах охорони здоров`я.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді, зокрема за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Так, відповідно до ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№164587 від 10 листопада 2021 року складеним інспектором поліції по вул. Свободи, 40, в смт. Теофіполь Хмельницького району, ОСОБА_1 09 листопада 2021 року, о 23 год. 33 хв. в смт. Теофіполь, вул. Свободи, керував автомобілем BMW-520i на іноземній реєстрації з номерним знаком НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`ягніння: запахом алкоголю з порожнини рота та невідповідною обстановці поведінкою. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння місці зупинки та проведення огляду в медичному закладі відмовився. Таким чином ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

Також винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується відеоматеріалами, наданими працівниками поліції.

З наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що працівник поліції пропонував неодноразово пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, проте останній від проходження такого огляду відмовився.

Така поведінка ОСОБА_1 правильно розцінена працівниками поліції, як відмова від проходження огляду, що і стало підставою для складання протоколу.

Щодо доводів захисника про те, що відеозапис зроблений нарізками та має часові прогалини суд зазначає про таке.

Згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Як вбачається з диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Судом першої інстанції технічні засоби, за допомогою яких здійснені відеозаписи вчинення правопорушення, в судовому засіданні - досліджені та визнані належними та допустимими доказами.

Із даними запису відеофіксування вчинення правопорушення вбачається рух зустрічного автомобіля, після чого працівники поліції розвернулися, і чітко видно як через 10 сек після зупинки автомобіля БМВ візуально спостерігається розташована поруч з автомобілем особа, якою виявився сам ОСОБА_1 .

При цьому через обмеженість часу виключається його можливість перейти від правої сторони автомобіля на його ліву сторону, а також вийти з салону автомобіля з через ліву передню дверку, оскільки позаду водія на пасажирському сидінні уже сидів інший пасажир.

Суд також вірно враховував, що саме ОСОБА_1 надавав документи на автомобіль, пояснював обставини щодо іноземного страхування, реєстрації автомобіля тощо, при цьому не надав відповіді на запитання поліцейського, хто саме, якщо не він, керував цим автомобілем.

Твердження апелянта про те що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом суперечить встановленим обставинам справи та свідчить лише про намагання ним уникнути адміністративної відповідальності за вчинене.

Доводи апеляційної скарги про те, що до матеріалів справи не було долучено акту огляду та направлення поліцейського для проведення огляду в медичному закладі, не можуть бути враховані апеляційним судом.

Згідно вимог п. п. 16, 19 «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 акт огляду складається одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я, а долучається до справи відповідний висновок щодо результатів медичного огляду, який видається на підставі акта медичного огляду.

Тобто, в разі згоди на проходження огляду на стан сп`яніння акт огляду та направлення поліцейського на огляд мало б залишатись в медичному закладі, відтак, за відсутності бажання пройти огляд в медичному закладі, за відсутності правових підстав для примусового його доставлення в медичний заклад, відсутність в матеріалах справи акту огляду та направлення поліцейського про направлення ОСОБА_2 для проведення огляду в медичному закладі (від проходження якого апелянт відмовився), не вказує про недотримання поліцейськими вимог відповідної Інструкції.

Твердження захисника про те, що працівником поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено йому права та не залучено адвоката є безпідставними, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудної камери права, передбачені статтею 268 КУпАП, зокрема: право заявляти клопотання, надавати пояснення, користуватися послугами адвоката та норми статті 63 Конституції України, поліцейський роз`яснив. При цьому, йому ніхто не перешкоджав користуватись правовою допомогою у разі необхідності.

Презумпція знання законодавства, полягає у тому, що кожен вважається таким, що знає закони. Вказана презумпція закріплена у Конституції України.

За змістом ст.68 Коституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що в протоколі зазначена неточна адреса місця вчинення правопорушення, а саме адреса смт. Теофіполь, вул. Свободи без номерації, не береться судом до уваги, оскільки як вбачається з протоколу місце його складення зазначена адреса: вул.Свободи, 40 в смт. Теофіполь Хмельницький район, окрім того, при зачитуванні протоколу ОСОБА_1 зауважень з його боку до протоколу не було.

Під час апеляційного розгляду порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції», та порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Таким чином всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП апеляційний суд не вбачає, постанова суду є законною та обгрунтованою.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний