Номер провадження: 33/813/58/22
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Бойко Анастасії Вадимівни на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2021 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2021 року постановою Приморського районного суду м. Одеси було визнано ОСОБА_1 винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн на користь держави (а.с. 66-70).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - Бойко Анастасія Вадимівна звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила суд скасувати оскаржувану постанову та винести нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 не керував зазначеним в протоколі автомобілем, даний автомобіль не було зупинено працівниками поліції, оскільки він був припаркований біля кафе. Крім того, на відеозаписі наявному в матеріалах справи також відсутній момент зупинки транспортного засобу (а.с. 72-77).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 21 грудня 2021 року о 10 год. 40 хв.

Слухання справи неодноразово відкладалось для приєднання до матеріалів справи витребуваних доказів, проте апелянт клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не подавав. Разом з тим, згідно зі ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють

оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони не є обов`язковою до суду апеляційної інстанції, а тому перешкоди для розгляду справи відсутні.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП - відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння встановлена та підтверджується належними та допустимими доказами, зібраними в порядку ст. 251 КУпАП, а саме протоколом про адміністративне правопорушеннясерії ААБ №015355 від 12.08.2021 року, поясненнями свідків, відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №015355 від 12.08.2021 року, 12.08.2021 року приблизно о 23 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz CLA 250, д/н НОМЕР_1 , по вулиці Ланжеронівській, біля будинку №18, у м. Одесі, із ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю із ротової порожнини, почервоніння обличчя, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager, та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 року встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується зібраними по справі доказами та в процесі судового розгляду даний факт нічим не спростовано. Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що не встановлено об`єктивних причин неможливості пройти такий огляд, а тому відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є однією із підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому відхиляється посилання апелянта на те, що він не керував транспортним засобом, оскільки це спростовуються встановленими обставинами справи, на що слушно вказував суд першої інстанції. Тобто, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки Приморського районного суду м. Одеса апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку щодо відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної постанови без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Бойко Анастасії Вадимівни - відхилити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк