Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3287/22 Головуючий у 1-й інст. Болейко А. П.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шостачука І.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи з інвалідністю 2-ї групи, маючої на утриманні малолітню дитину 2021 року народження, проживаючої у АДРЕСА_1 ,,

встановив:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 31 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, при накладенні адміністративного стягнення на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Як визнав суд, 10.04.2022, о 00 годині 49 хвилин, ОСОБА_1 , у м. Житомирі по вул. Перемоги, 99, керувала транспортним засобом BMW X4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилась.

На постанову суду ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що постанова суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду та істотного порушенням його права на захист.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в той день вона алкогольних напоїв не вживала і від огляду не відмовлялася.

Зазначає, що суд під час розгляду справи не надав їй можливості поставити запитання свідкам, яких допитував, чим порушив її право на захист.

На її думку, протокол був складений з порушеннями вимог КУпАП, викладена у ньому суть правопорушення не відповідає п. 2.5 та п. 2.9 «а» ПДР, оскільки вона продувала алкотестер «Драгер» та в неї було виявлено -0,92 % алкоголю, а протокол працівниками поліції складено за відмову від проходження такого огляду.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення було складено у відсутність свідків події, сам відеозапис є неповним, в ньому невірно зазначено час.

Крім того, перед початком огляду працівник поліції не зазначив на підставі яких ознак він вирішив, що вона перебуває у стані саме алкогольного сп`яніння, а саме вони є підставою для проведення медичного огляду, та працівниками поліції до проходження огляду не роз`яснив їй положення ст.63, ст.69 Конституції України та ст.268 КУпАП.

У матеріалах справи відсутнє направлення на проведення огляду у закладі охорони здоров`я.

Вважає, що такими діями працівники поліції, свідомо або з необачності допустили ряд суттєвих порушень нормативних актів та законів, які регулюють процес при складанні даних матеріалів, а суд першої інстанції їх дії належним чином не дослідив, а тому дав невірну оцінку цим доказам.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В п. 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №531420 від 10.04.2022; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з позитивним результатом 0,92 проміле; рапортом поліцейського від 10.04.2022; направленням на огляд водія з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 10.04.2022; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, пройшла огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, виявила бажання проходити огляд повторно у медичному закладі від якого в подальшому ухилилася.

На переконання апеляційного суду зазначені докази є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам зазначеним у ст. 251 КУпАП, повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідають фактичним обставинам справи.

З відеозапису долученого до справи та матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 10.04.2022 року о 00:49 год. керувала транспортним засобом BMW X4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та була зупинена працівниками поліції.

З матеріалів справи, в тому числі відеозапису вбачається, що у працівників поліції були всі підстави для проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (невиразна мова, поведінка, що не відповідає обстановці) свідчили, що остання може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керувала транспортним засобом.

На пропозицію працівників поліції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки, ОСОБА_2 погодилась та пройшла його, проба позитивна 0, 92%.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що неодноразові спроби ОСОБА_2 пройти огляд на приладі Драгер, були викликані несправністю приладу, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки відповідно до відеозапису, неодноразові спроби ОСОБА_2 пройти огляд за допомогою приладу Драгер були викликані не несправністю приладу, а невиконанням останньою послідовності необхідних дій та інструкцій про що їй неодноразово вказував працівник поліції.

Після проходження огляду та виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_2 з результатом не погодилася, висловила бажання пройти повторний огляд у медичному закладі, однак на неодноразові пропозиції проїхати до медичного закладу тривалий час не реагувала та їх ігнорувала під різними приводами (вказувала, що їй необхідно покормити дитину і запрошувала працівників поліції до житла, спілкувалася по телефону з чоловіком з`ясовуючи з ним стосунки, тощо), а згодом самовільно залишила місце огляду (транспортний засіб), та місце зупинки транспортного засобу, обґрунтовуючи це тим, що їй необхідно йти з дитиною додому.

Працівники поліції неодноразово попереджали ОСОБА_2 про наслідки таких дій і те, що вони будуть розцінюватися як ухилення від проходження огляду, роз`яснювали їй права, надавали можливість спілкуватися по телефону, покормити дитину, а тому на думку суду їх дії відповідали вимогам закону та були здійснені з повагою до людської гідності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи містять не підписаний акт та чек тест, складання протоколу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_2 не є істотними порушеннями, а викликані лише неправомірними діями ОСОБА_2 , яка використовуючи наявність у неї малолітньої дитини, залишила місце зупинки транспортного засобу та ухилилась від законних вимог працівника поліції, які зобов`язані організувати огляд водія упродовж двох годин з моменту виявлення ознак сп`яніння (ч.4 ст. 266 КУпАП).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Адміністративне правопорушення, яке вчинила ОСОБА_2 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху та пасажирів, серед яких була і її малолітня дитина, а тому відсутні підстави для незастосування щодо неї адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_2 судом першої інстанції призначено у розмірі передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливості призначення менш суворого стягнення закон не передбачає, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

Під час розгляду справи встановлено, що дівоче прізвище ОСОБА_1 після одруження 08.06.2021 року, згідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 , змінила на ОСОБА_6 , особа порушника була встановлена відповідно до посвідчення водія, де зазначено дівоче прізвище ОСОБА_1 , що не спростовує правильність висновків суду, оскільки порушником є одна і таж особа і в разі необхідності суд першої інстанції може самостійно виправити це як технічну описку.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 31 травня 2022 року щодо неї - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук