Справа № 216/1097/22
провадження 3/216/813/22
ПОСТАНОВА

іменем України

24 травня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецов Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

22 березня 2022 року, о 06 годині 30 хвилин, на перехресті вул. Кобилянського та вул. Тарасової, у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «МАЗ 63172н», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою під час випередження не дотримався безпечного інтервалу та дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 б), 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. За даним фактом 22.03.2022 уповноваженою посадовою особою полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №231849, за ознаками ст. 124 КУпАП.

Крім цього, за вказаних вище обставин, ОСОБА_1 залишив місце ДТП, до якої був причетним, чим порушив вимоги п.п. 2.10 а) Правил дорожнього руху України. За даним фактом 22.03.2022 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №231849, за ознаками ст. 122-4 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи не надходило.

Поряд з цим, його захисник, адвокат Гаврильченко В.М. надав письмове клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на ту обставину, що водій ОСОБА_1 , діяв у стані крайньої необхідності, тому не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, наявні достатні підстави для розгляду адміністративних матеріалів в одному провадженні.

Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а відповідно до ст. 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При цьому Правилами дорожнього руху України передбачено:

- п.п. 2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

- п.п. 13.3 під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху;

- п. 2.10 а) у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП та залишення його місця підтверджується наступними доказами по справі, а саме, даними протоколів про адміністративне правопорушення, складених правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку, схемою місця ДТП з доданою фото-таблицею, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_2 .

Зазначені письмові докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

При цьому, суд не бере до уваги письмові пояснення адвоката Гаврильченка В.М., з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

В свою чергу, визначення поняття «крайньої необхідності» містить положення ст. 18 КУпАП, відповідно до якої, крайньою необхідністю є дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2018 по справі №686/5225/17 зауважив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Проте, у даному випадку, за обставин що склалися, посилання на стан крайньої необхідності виключається, оскільки водій ОСОБА_1 , не порушуючи вимоги п.п. 2.3 б), 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, міг уникнути ДТП, тобто небезпека могла бути усунута іншими засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Крім цього, не заслуговують на увагу суду й причини, які стали приводом для залишення місця ДТП водієм ОСОБА_1 , а саме, останній вказує, що є військовослужбовцем за мобілізацією, 22.03.2022 виконував бойове завдання та перевозив небезпечний вантаж, після вчинення ДТП змушений був перемістити свій транспортний засіб, оскільки автомобілі учасників ДТП паралізували рух іншим учасникам дорожнього руху, скупчення транспорту потягло б негативні наслідки, також в любий час автомобіль міг би піддатися нападу з боку військових російської федерації, з наступних підстав.

Зокрема, п.п. 2.10 е) у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди. Цього водієм ОСОБА_1 зроблено не було. Окрім цього, застосування у поясненнях особи таких словосполучень як «потягло б негативні наслідки», «міг би піддатися нападу», на думку суду, свідчить про існування уявної загрози охоронюваним інтересам, тобто такої, яка могла б виникнути в майбутньому, що в черговий раз свідчить про відсутність стану крайньої необхідності.

За таких обставин, оцінивши наведені докази в їх сукупності, приходжу до висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та доведеність його вини поза розумним сумнівом.

При обранні міри адміністративного стягнення, вважаю можливим застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ст. 122-4 КУпАП, у вигляді штрафу, що є достатньою мірою відповідальності, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання спробам останнього, вчиненню нових правопорушень, що відповідає положенням ст.ст. 1, 23 КУпАП.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_5 підлягає звільненню від сплати судового збору, оскільки він являється військовослужбовцем, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 36, 122-4, 124, 280, 283, 284 КУпАП суддя,

п о с т а н о в и в :

Матеріали справи про адміністративне правопорушення за №216/1097/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та матеріали справи про адміністративне правопорушення за №216/1098/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, об`єднати в одне провадження під єдиним номером №216/1097/22.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 3400,00 грн (три тисячі чотириста гривень).

ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, який виніс постанову. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ