ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Черевка Є.М. на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:

захисника особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, Черевка Є.М. ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2022 року водій ОСОБА_1 03 листопада 2021 року о 00:30 в м.Дніпрі по вул.Робочій біля буд.152 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», д.р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, складеного лікарем спеціалізованого медичного закладу КП «ОМЦЛЗ» ДОР №4779 від 03 листопада 2021 року. Вчинив ОСОБА_1 правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що суд безпідставно та самостійно змінив кваліфікацію дій ОСОБА_1 , що не передбачено КУпАП. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не є водієм транспортного засобу, не керував їм та його не було зупинено працівниками поліції. Вказує, що ОСОБА_1 не було оглянуто на місці зупинки транспортного засобу на стан сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не є водієм транспортного засобу, не керував ним та не зупинявся працівниками поліції, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Так, відповідно до рапорту поліцейського підставою зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало порушення ним вимог ПДР України, а саме не увімкнення покажчика повороту при здійсненні маневру повороту ліворуч.

З наявного в матеріалах справи відеозапису слідує, що ОСОБА_1 пройшов у відповідності до вимог огляд на стан сп"яніння у медичному закладі та у його присутності було складено протокол про адміністративне правопорушення, при цьому жодних заперечень щодо факту керування ним транспортним засобом чи керування транспортним засобом іншою особою не заявляв.

Вказане також узгоджується з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданих останнім власноручно працівникам поліції, згідно яких останній факт керування ним транспортним засобом не заперечує та про наявність у транспорному засобі іншої особи, яка б ним керувала, також не зазначає.

Викладене в сукупності спростовує доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не є водієм транспортного засобу, не керував ним та не зупинявся працівниками поліції.

Що стосується тверджень захисника про те, що ОСОБА_1 не було оглянуто на місці зупинки транспортного засобу на стан сп`яніння, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В силу вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З огляду на вказані вимоги у разі встановлення ознак наркотичного сп`яніння огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, а працівники поліції одразу пропонують водію пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а тому відповідні доводи захисника є необгрунтованими.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 з ч. 2 на ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, оскільки в КУпАП відсутня пряма норма, яка забороняє вчиняти вказані дії.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції правомірно визнав, що така кваліфікація є невірною та перекваліфікував його дії на ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали даної справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей про повторне вчинення ОСОБА_1 протягом цього року будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, суд першої інстанції не виходив за межі обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та не погіршив становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а навпаки, перекваліфікувавши дії ОСОБА_1 з ч. 2 на ч. 1 ст. 130 КУпАП, покращив його становище, оскільки санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено більш м`яке адміністративне стягнення, ніж санкцією ч. 2 вказаної статті, що в свою чергу не суперечить нормам Закону.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм було надано відповідну оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, та оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Черевка Є.М. - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду мДніпропетровська від 13 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот