ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/8/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши у м. Тернополі з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ленько Р. І., апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 04 листопада 2021 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ПП АП Порохова - АГРО, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави, та позбавлено права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

На вказане рішення суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Ленько Р. І. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку із тим, що останній день строку оскарження постанови від 04.11.2021 закінчився у вихідний день неділю 14.11.2021, тому апеляційна скарга подана першого робочого дня після вказаної дати, а саме у понеділок 15.11.2021, є такою, що подана вчасно.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт зазначає, що дана постанова винесена з істотним порушенням вимог КУпАП, є незаконною, необґрунтованою, а тому підлягає апеляційному оскарженню у зв`язку з неповнотою, однобічністю проведеного судового розгляду, неналежним аргументуванням прийнятого рішення.

Зазначає, що до протоколу долучено диск з відеозаписами щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які зроблені за допомогою відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських.

З даних відеозаписів неможливо встановити час виявленого, на думку поліцейських, правопорушення. Так, відеозапис з відеореєстратора автомобіля містить інформацію про дату 01.01.2016 та період з 00.00 год. по 00.05 год.

Початком відеозапису з нагрудної камери поліцейського є момент приїзду патрульного автомобіля на місце, де уже знаходились інший патрульний автомобіль та автомобіль ОСОБА_1 , з яким спілкувався інспектор поліції.

Відеозаписи з нагрудних камер поліцейських з моменту зупинки автомобіля ОСОБА_1 до моменту приїзду другого патрульного автомобіля відсутні, у матеріалах справи немає даних щодо тривалості такого періоду часу.

На думку апелянта, оскільки матеріали справи не містять доказів про час, коли було виявлено поліцейськими підстави для проведення огляду ОСОБА_2 на визначення стану алкогольного сп`яніння, неможливо встановити, чи було дотримано вимоги ч. 4 ст. 266 КУпАП, а саме чи на момент початку огляду ОСОБА_2 у медичному закладі пройшло більше двох годин з моменту виявлення підстав для цього.

Місцевий суд відхилив вказані доводи сторони захисту, вказавши, що підставою здійснення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у медичному закладі стала його відмова пройти такий огляд на місці зупинки.

Вважає, що диск з відеозаписами, який долучений до матеріалів справи, не може бути належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки поліцейськими не забезпечено безперервності здійснення відеофіксації.

Зазначає, що місцевим судом не взято до уваги, що порушено порядок направлення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я, та, як наслідок, сам огляд.

Письмове направлення на проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі було складене поліцейським тільки після доставлення ОСОБА_1 у медичний заклад і останнього з ним не ознайомлено (файл відеозапису , 12.35 хв. запису).

Крім цього, у направленні, яке долучено до матеріалів справи, зазначено час складання - 22.40 год., однак, як вбачається з наведеного вище відеозапису, о 22.50 год. поліцейський тримав у руках незаповнений бланк такого направлення, а пізніше, вже після початку огляду, продовжив заповнювати бланк направлення (файл відеозапису , 04.36 хв запису, час 23.12 год.).

Одним із доводів апеляційної скарги слугує те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Посилається на те, що з долучених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд лікарем за допомогою певних тестів на наявність ознак алкогольного сп`яніння, зокрема, ходив по прямій лінії, торкався пальцями рук кінчика носа та виконував інші вказівки лікаря. Результати цих тестів спростовували висновки про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, ОСОБА_1 погодився на відбір зразків крові з метою визначення вмісту алкоголю в крові. Про дану вимогу він неодноразово наголошував, а також зазначив у своїх письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи. Однак лікар, який проводив огляд, відмовився таким способом проводити огляд, мотивуючи це тим, що Інструкція визначає виключно один спосіб огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора. При цьому лікар не запропонував надати зразки інших видів біологічного середовища.

Таким чином, ОСОБА_1 погодився на огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у один із способів, який передбачений Інструкцією, а отже, не відмовлявся від огляду.

Апелянт вважає, що зупинка водія ОСОБА_1 була безпідставною та незаконною, що підтверджується відеозаписами, доданими до протоколу. Як випливає з файлу відеозапису , інспектор поліції повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що останній не пропустив пішохода на проспекті С. Бандери в м. Тернополі, однак після підказки іншого поліцейського ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи буде відбуватись за інше правопорушення нездійснення зупинки на вимоги знаку 2.2 Правил дорожнього руху України. На думку адвоката, це свідчить про те, що самі працівники поліції, які зупинили ОСОБА_1 , не були впевнені у наявності підстав зупинки.

При цьому на вимогу водія показати йому відеозапис із зображенням порушення ним вимог ПДР України поліцейський не зміг цього виконати у зв`язку із відсутністю на відеозаписі такої обставини (файл відеозапису ).

Посилається на те, що зупинка ОСОБА_1 була незаконною, тому і протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП є недопустимим доказом.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Ленька Р. І., які в судовому засіданні апеляційного суду просили поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати рішення суду першої інстанції, закривши провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження не пропущений, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Останній день строку на оскарження постанови від 04.11.2021 закінчився у вихідний день неділю 14.11.2021, апеляційна скарга подана першого робочого дня після вказаної дати, а саме: у понеділок 15.11.2021, що підтверджується штампом на конверті, долученому до апеляційної скарги (а. с. 39).

Враховуючи те, що апелянт звернувся до Тернопільського апеляційного суду із апеляційною скаргою на оскаржувану постанову, в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки такий фактично пропущений не був, апеляційна скарга вважається такою, що подана в межах строку апеляційного оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП.

Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 04 серпня 2021 року о 22 год. 20 хв. в м. Тернопіль по просп. Бандери водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Land Cruiser Prado 150, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 ARMF0286 (повірка дійсна до 27 серпня 2021 року) відмовився. В приміщенні КНП ТОМЦСНЗ ТОР від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також відмовився (номер відмови в медичному закладі № 180). Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини зупинки та процедура огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння підтверджуються відеозаписами, які в порядку підготовки до апеляційного розгляду досліджені апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №998312 від 05.08.2021 складеної інспектором УПП в Тернопільській обл. ДПП лейтенантом поліції Процем В. В., 04.08.2021 о 22 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. Протасевича водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Land Cruiser Prado 150, н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», не виконав зупинки перед дорожнім знаком, чим порушив розділ 33 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, вказана постанова в законному порядку не оскаржувалась, на момент винесення судом рішення є чинною, відтак посилання захисника на незаконність зупинки ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю факту порушення ним Правил дорожнього руху є безпідставними.

В судовому засіданні апеляційного суду захисником долучено до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит, надану Відділом технічного нагляду Виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №652 від 29.12.2021, до якої долучено копію план-схеми розміщення дорожніх знаків.

З пояснень, наданих захисником в судовому засіданні апеляційного суду, на долученій план-схемі відсутня відмітка щодо розміщення стоп знаку на виїзді із АЗС ОККО на вул. Протасевича, а тому, на переконання захисника, це підтверджує доводи апеляційної скарги щодо незаконності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції, на неправомірність винесення вищенаведеної постанови.

Доводи сторони захисту в частині відсутності знаку стоп спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом (2_268447299.mp4) з відеореєстратора поліцейських, з якого вбачається, що даний знак на момент вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 знаходився на виїзді із АЗС ОККО по вул. Протасевича в м. Тернополі (час відеозапису 00 хв. 22 сек.), а також підтверджуються зазначені у фабулі постанови обставини, а саме те, що ОСОБА_1 дійсно не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. Проїзд без зупинки заборонено (час відеозапису 01 хв. 22 сек.)

За таких обставин твердження захисника, що ОСОБА_1 зупинений поліцейськими без належних на те підстав, є голослівними та не спростовуються належними доказами у справі.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

В ході спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, тобті ті, які зазначені у п. 3 Інструкції та протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №200582 від 04.08.2021 року.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і перебуваючи в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого поліцейськими відносно останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №200582 від 04.08.2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного пристрою газоаналізатора Alcotest 7510 ARMF0286, але погодився пройти такий огляд в медичному закладі, проте в ході проведення такого огляду в медичному закладі теж відмовився.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, останнім зазначено, що алкоголю він не вживав, аналогічне твердження міститься і в письмових поясненнях останнього.

В той же час, як зафіксовано на відеозаписі, ОСОБА_1 на запитання працівника поліції щодо вживання алкогольних напоїв, надав ствердну відповідь.

Що стосується доводів апелянта про те, що на момент початку огляду ОСОБА_2 у медичному закладі пройшло більше двох годин з моменту виявлення підстав для цього, зазначаю наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських (DSJX300070_000070), підстави для здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції виявлені 04.08.2021 о 22:30:20 год.

Факт відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння безпосередньо в медичному закладі зафіксований працівниками поліції 04.08.2021 о 23:27:25 год. (DSJX300070_000070), тобто в межах вимог, встановлених ч. 4 ст. 266 КУпАП, а тому твердження апеляційної скарги щодо порушення працівниками поліції процедури проведення огляду в медичному закладі в межах двох годин, є неспроможними.

Враховуючи вищенаведене, зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно від зупинки транспортного засобу до закінчення складення працівниками поліції протоколу, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки на відеозаписах чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі і підстав піддавати сумніву їх зміст немає.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена: свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5322 чинне до 27.08.2021; направленням водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.08.2021; поясненнями ОСОБА_1 від 05.08.2021; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу Toyota Land Cruiser Prado 150, н. з. НОМЕР_1 від 05.08.2021; рапортом інспектора УПП в Тернопільській області ДПП В. Проця від 05.08.2021.

Посилання захисника Ленька Р. І. на те, що, ОСОБА_1 погоджувався на відбір зразків крові з метою визначення вмісту алкоголю в крові, однак лікар, який проводив огляд, відмовився таким способом проводити огляд, що на думку апелянта є порушенням процедури огляду, суд оцінює критично з огляду на наступне.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Вказаним нормативно-правовим актом визначено наступне.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності).

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Враховуючи вищенаведене, суддя апеляційного суду погоджується із висновками місцевого суду, що лабораторне дослідження, шляхом відібрання біологічного середовища, в тому числі крові відбувається у разі, якщо здійснюється огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння, або з метою виявлення, або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, або ж водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами (в даному випадку наявна імперативна вимога щодо такого огляду), в той час як огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснюється у загальному порядку, без відібрання зразків біологічного середовища, тобто за допомогою відповідного обладнання вимірювальної техніки газоаналізатора.

Оскільки здійснення перевірки ОСОБА_1 проводилось з метою встановлення перебування його у стані саме алкогольного сп`яніння, відібрання зразків та проведення лабораторного дослідження не було обов`язковим.

Всі інші доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, інших доказів, які б могли поставити під сумнів рішення суду першої інстанції, не надано.

Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2021 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Ленька Р. І. - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ленька Р. І. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя