Справа № 541/717/22
Номер провадження3/541/363/2022
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді Городівського О.А. розглянувши матеріали, які надійшли з Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП не встановлено

за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 244893 від 27.04.2022, 27 квітня 2022 року о 20 годині 00 хвилин а/д Гадяч Миргород водій ОСОБА_1 керував тз ГАЗ 33021-14 днз НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, при цьому від приходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, на місці зупинки та огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 244893 від 27.04.2022, 27 квітня 2022 року о 20 годині 00 хвилин а/д Гадяч Миргород водій ОСОБА_1 керуючи тз ГАЗ 33021-14 днз НОМЕР_1 на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою жезла, не зупинився, був зупинений шляхом застосування автоматичної зброї по шинам т.з., чим порушив п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.122-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його захисник, адвокат Долженко О.І. до суду подала письмові заперечення та прохала провести розгляд справи у її відсутність. В письмових запереченнях прохала суд, закрити провадження у справі з підстав відсутності складу адміністративних правопорушень, де вказує, що водій не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Окрім того зауважує на недоведеності факту руху автомобіля, порушення порядку огляду, не безперервності відеофіксації подій, відсутності доказів відсторонення водія та вилучення в нього транспортного засобу, нероз`яснені процесуальних прав при складені адміністративних матеріалів, зацікавленості свідків, відсутності посилань на технічний пристрій, який здійснював фіксацію подій.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статей 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд не погоджується з доводами сторони захисту про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та виконання ним функцій водія.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується письмовими поясненнями гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пасажирів автомобілю ГАЗ 33021-14 днз НОМЕР_1 , які підтверджують, що транспортним засобом керував ОСОБА_4 .. Окрім того, дану обставину підтверджують письмові пояснення учасників територіальної оборони ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , котрі спостерігали рух автомобіля ГАЗ 33021-14 та вжили заходів по його зупиненню, шляхом застосування автоматичної зброї. Також ОСОБА_1 самостійно підтверджує у своїх письмових поясненнях, що після вживання алкогольних напоїв він сів за кермо та поїхав додому в с. Оболонь Кременчуцького району. Окрім того, сторона захисту в письмових запереченнях, зауважує, що ОСОБА_1 «просто з`їхав на обочину, щоб не створювати аварійної ситуації».

Факт відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння засвідчено в присутності двох свідків, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та додатково зафіксована під відеозапис з бодікамери поліцейського. Візуальні ознаки сп`яніння у водія, про які в протоколі зазначено, на відеозаписі чітко прослідковуються.

Стосовно доводів сторони захисту про відсутність доказів перебування в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає їх безпідставними, так як ОСОБА_1 притягується до відповідальності за фактом керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (п. 2.9 а ПДР), а за відмову водія від проходження огляду у встановленому законом порядку (п. 2.5 ПДР України), що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно доводів сторони захисту про порушення порядку фіксації відмови водія від огляду в результаті залучення свідків які заінтересовані в результатах розгляду справи, то суд вважає такі доводи безпідставними, так як навість застосування зброї для зупинки транспортного засобу було здійснено гр. ОСОБА_6 який до відповідної процедури працівниками поліції не залучався.

Добровільність волевиявлення гр. ОСОБА_1 по відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого також вбачається виконання працівниками поліції вимог по роз`ясненню водієві суті процесуальної дії, законних варіантів поведінки водієм та наслідків вчинення чи невчинення процесуальних дій, в тому об`ємі, який гарантує справедливість процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Окрім того, водій ОСОБА_1 як у своїх письмових поясненнях так і на місці зупинки під відеозапис визнає факт вживання алкогольних напоїв перед керуванням автомобілем.

Доводи сторони захисту про неналежний технічний засіб не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є припущеннями. Відеозапис має посилання на назву технічного запису, дату та час, що свідчить про безпідставність відповідних доводів.

Посилання сторони захисту на порушення порядку ініціювання огляду, на переконання суду також не заслуговують на увагу.

Стаття 266 КУпАП виокремлює поняття «огляду на стан сп`яніння» (як процесуальної дії по визначенню наявності стану сп`яніння) та «направлення особи для огляду» (процесуальні дії, регламентовані для забезпечення особі, яка піддається огляду, можливості реалізувати своє волевиявлення).

Положення частини 5 ст. 266 КУпАП, встановлюють недійсність огляду, проведеного з порушенням ст. 266 КУпАП.

Тобто, сам процес направлення особи для проведення огляду, ст. 266 КУпАП, не врегульований.

Частина 6 ст. 266 КУпАП, містить вказівку, що відповідна процесуальна дія регулюється окремим порядком КМУ, який затверджено постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року.

Таким чином, поняття «огляд» та «направлення на огляд» не є тотожними та мають різне процесуальне значення.

Варто зауважити, що конструкція диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, за якою власне і притягується ОСОБА_1 встановлює відповідальність і в тому разі, коли огляд на стан сп`яніння не проводиться, у зв`язку з небажанням водія виконати законну вимогу працівника поліції.

Відсутність в матеріалах справи письмового направлення водія для огляду, не являється суттєвим порушенням та не спростовує, того факту, що водію пропонувалося пройти огляд в присутності свідків та під відеозапис.

Порядок, затверджений постановою КМУ № 1103, не містить права працівників поліції здійснювати затримання особи та силоміць проти її волі доправляти до медичного закладу.

Фактично суть заперечень сторони захисту зводиться до оспорення процедури направлення особи для огляду, застосованої до ОСОБА_1 у менш обтяжливому вигляді для його прав (без застосування заходів забезпечення, обмеження свободи пересування), а ніж та, яка, на їх погляд мала, бути застосована.

Порядок, затверджений постановою КМУ № 1103, не містить жодних застережень чи заборон щодо відсутності письмового направлення та процесуальних наслідків цього для провадження вцілому.

Тому відповідна обставина, має оцінюватися в контексті загальних засад судочинства, що на переконання суду не суперечить їм.

Відсутність безперервного відеозапису жодним чином не спростовує факту правопорушення.

Надаючи оцінку долученим до справи доказам, суд вбачає в діях перебування ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вказаному правопорушенні підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 244893 від 27.04.2022 (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Окрім того, за змістом ст. 122-2 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає в разі, невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Свідками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підтверджується факт зупинки транспортного засобу ГАЗ 33021-14 на вимогу працівника поліції та відновлення руху водієм ОСОБА_1 без відповідного на те розпорядження.

Доводи сторони захисту про те, що зупинка здійснювалася службовцем територіальної оборони, що на їх думку не охоплюється складом правопорушення за ст. 122-2 КУпАП не підтверджена жодним доказом та спростовується поясненнями вищевказаних свідків події.

Відповідне свідчить про наявність в діях водія ОСОБА_1 , складу правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Оскільки вина ОСОБА_1 доведена в судовому засіданні на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, тому він повинен нести відповідальність передбачену законом.

Разом з тим, відповідно до ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи обставини вчиненого, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, вважаю за можливе застосувати ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності стягується судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент винесення постанови становить 496 гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 221, 283-285 КУпАП, суд

постановив:

Справу № 541/717/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, справу №541/718/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 122-2 КУпАП, об`єднати в одне провадження з присвоєнням номеру справи №№ 541/717/22 (провадження №3/541/363/2022).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави, (номер рахунку ІВАN UA0016001; населений пункт: ПОЛТАВСЬКА ОБЛАСТЬ/М.ПОЛТАВА; отримувач: ГУК у Полт.обл/Полтавська/21081300; ; банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.); код класифікації і доходів бюджету 21081300, адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) судового збору на рахунок отримувача: UA 9089 9998 0313 1112 5600 0026 001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. А. Городівський