Провадження № 33/811/128/22 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., за участі адвоката Кісь О.Р. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 січня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.

Згідно постанови, ОСОБА_1 будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами згідно з постановою ДВС від 18.04.2019 у виконавчому провадженні №24004915 від 28.01.2021, 23.10.2021 о 10 год. 55 хв. у м.Львові на вул.Личаківська, 158, керував транспортним засобом «Skoda Scala» д.н.з. НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати таку та винести нову постанову, якою адміністративне провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування пропуску строку зазначає, що при ухваленні оскаржуваної постанови присутній не був, належним чином оформленої постанови не отримував.

Вперше про постанову Личаківського районного суду м. Львова дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 27.01.2022, оскільки вказана постанова (повний і короткий текст) було оприлюднено лише 26.01.2022, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру судових рішень від 27.01.2022 .

Щодо обставин справи вказує, що 23 жовтня 2021 року у м. Львів на вул. Личаківській, 158, він, начебто керував автомобілем без відповідного права на це, обмеження на яке встановлено постановою органів юстиції. Однак із вказаним твердженням не погоджується, оскільки у Шевченківському ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) наявно три виконавчих провадження відносно нього, зокрема: стягнення з нього коштів на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.04.2019 у справі №462/2889/19; стягнення з нього коштів на підставі рішення Буського районного суду у справі №2-497; стягнення з нього коштів на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.08.2014 у справі №2/465/756/24.

Наголошує на тому, що подав апеляційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.04.2019 у справі №462/2889/19, розгляд якої ще триває; також подано скаргу на дії державного виконавця в частині виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.04.2019 у справі №462/2889/19, розгляд якої ще триває; апеляційну скаргу на рішення Буського районного суду у справі №2-497, розгляд якої ще триває; апеляційну скаргу на рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.08.2014 у справі №2/465/756/24, розгляд якої ще триває; подано скаргу на дії державного виконавця в частині виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.08.2014 у справі №2/465/756/24, розгляд якої ще триває.

При цьому, протокол не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Згідно ж до фабули правопорушення не зрозуміло: місце де було скоєно правопорушення, при керуванні яким транспортним засобом та який у нього державний номер, який закон порушила особа правопорушник, тощо.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат Кісь О.Р. захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ствердила, що ОСОБА_1 з часу як йому стало відомо про винесення судом рішення про стягнення з нього коштів було оскаржено рішення Буського районного суду, на підставі якого видано виконавчий лист, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження.

Дослідивши письмові матеріали справи та беручи до уваги пояснення адвоката Кісь О.Р., апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №264652 від 23.10.2021 р., ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами згідно з постановою ДВС від 18.04.2019 у виконавчому провадженні №24004915 від 28.01.2011, 23.10.2021 о 10 год. 55 хв. у м.Львові на вул.Личаківська, 158, керував транспортним засобом «Skoda Scala», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. За правилами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» не пізніше наступного робочого дня з дня винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами вони повинні надсилатись сторонам для відома, а також направлятись до виконання відповідним органам після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. При цьому, у разі оскарження таких постанов, якщо їх не скасовано, вони підлягають виконанню відповідними органами лише після розгляду справи відповідним судом.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено порядок оскарження постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у випадку, якщо сторона не погоджується з відповідним рішенням виконавця, однак з цього приводу уповноваженою посадовою особою на складення даного протоколу не було надано будь-якого підтвердження обставин того, чи скористалась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності наданим Законом України «Про виконавче провадження» правом на оскарження рішення даного органу, що має істотне значення для правильного вирішення справи та могло б свідчити про належне встановлення обставин порушення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, який повинен був усвідомлювати протиправний характер своєї дії.

Так, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.04.2019 у справі №462/2889/19, розгляд якої ще триває; також подано скаргу на дії державного виконавця в частині виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.04.2019 у справі №462/2889/19, розгляд якої ще триває; апеляційну скаргу на рішення Буського районного суду у справі №2-497, розгляд якої ще триває; апеляційну скаргу на рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.08.2014 у справі №2/465/756/24, розгляд якої ще триває; подано скаргу на дії державного виконавця в частині виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.08.2014 у справі №2/465/756/24, розгляд якої ще триває, 04.04.2022 р. ОСОБА_1 повторно подано до Шевченківського відділу ДВС у місті Львові заяви про зупинення виконавчих проваджень №24004915, 44590894, а також постанову Шевченківської виконавчої служби міста Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Серії ВП №24004915 від 18.04.2019 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину патрульною поліцією в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому, слід поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 січня 2022 року, з підстав наведених у клопотанні про поновлення такого.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 18 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я.Гончарук