ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 346/1129/22

01 червня 2022 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ломничука Ю.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, громадянина України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 110502 від 11.02.2022, складеного поліцейським Коломийського РВП ГУНП Кочмар І.В. вбачається, що 11.02.2022 о 19 год. 40 хв. в с. Саджавка водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про завчасну зупинку службовим транспортом, а саме увімкненими маячками, поєднаними червоним і синім кольором, не здійснив зупинку транспортного засобу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорущення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвоката Ломничука Ю.Ю. поступило письмове клопотання про закриття провадження по справі.

Клопотання мотивує тим, що на підтвердження вини водія ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні працівники поліції надали лише протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 110502.

При цьому відеозапис, який міг би об`єктивно відобразити склад правопорушення, в матеріалах справи відсутній. Також відсутня інформація стосовно залучення свідків у випадку неможливості здійснення відеозапису.

Щодо змістовного наповнення самого протоколу зазначає, що відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 338/1/17 від 26.04.2018, рішення суб`єкта владних повноважень (у вигляді постанови чи протоколу) щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення не визнається беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Вважає, що в разі відсутності відеозапису, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення слід досліджувати через призму розумного сумніву, адже факт наявності такого протоколу не доводить вину водія.

Також зазначає, що у відповідному протоколі не зазначено частину статті 122-2 КУпАП, за якою такий протокол складений, тобто, не зазначено нормативно-правовий акт (пункт, частина статті), який передбачає відповідальність за інкриміноване водію адміністративне правопорушення.

Отже порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, є прямим порушенням норм КУпАП, а тому даний протокол, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій та є основним джерелом доказів, не може бути законною підставою для притягнення. Як вже зазначалося вище, жодного іншого доказу вчинення водієм адміністративного правопорушення працівниками поліції не надано.

Просить провадждення по справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 122-2 КУпАП не визнав, клопотання про закриття провадження по справі підтримав з підстав, зазначених в клопотанні, просив провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвокат Ломничук Ю.Ю. в судовому засіданні також підтримав клопотання про закриття провадження по справі, та просив провадждення по справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адмістративної відповідальності, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом та у випадку доведеності вини призначити справедливе стягнення.

Відповідно до ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог КУпАП розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ст. 122-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Проте протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вище вказаним вимогам закону.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 110502 від 11.02.2022, складеного поліцейським Коломийського РВП ГУНП Кочмар І.В. вбачається, що 11.02.2022 о 19 год. 40 хв. в с. Саджавка водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про завчасну зупинку службовим транспортом, а саме увімкненими маячками, поєднаними червоним і синім кольором, не здійснив зупинку транспортного засобу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорущення, передбачене ст. 122-2 КУпАП (а.с. 1).

Аналіз ст. 256 КУпАП свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення у протоколі про адміністративне правопорушення: 1) даних, щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності 2) формулювання обвинувачення ; 3) правової кваліфікації адміністративного правопорушення; 4) посилання на сукупність доказів, якими підтверджується вчинення правопорушення; 5) даних про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її процесуальних прав та обов`язків та повідомлення про суть висунутого обвинувачення.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі.

За своєю правовою сутністю формулювання обвинувачення повинно відтворювати правову модель правопорушення та містити вказівку на правову норму, порушення якої інкримінується правопорушнику.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено частину статті закону, за яким ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, а тому пред`явлене йому обвинувачення не є конкретним та порушує права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на захист.

Вказане порушення є істотним, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна знати яку саме правову кваліфікацію надано її діям, за яким законом вона притягається до адміністративної відповідальності та які саме негативні наслідки їй загрожують у разі визнання її винною.

Так, статтею 122-2 КУпАП (в чинній редакції, яка діяла на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення) передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог про зупинку.

Зокрема ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Частиною 2 ст. 122-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано частину статті закону, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, що унеможливлює його притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того на підтвердження вини ОСОБА_1 надано лише протокол про адміністративне правопорушення.

Під час судового розгляду допитаний безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, вказав, що жодного правопорушення він не вчиняв.

Суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 , оскільки окрім протоколу про адміністративне правопорушення, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив дії, зазначені у диспозиції ст. 122-2 КУпАП, суду не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

На думку суду докази, які містяться в матеріалах справи, з врахуванням позиції ОСОБА_1 в судовому засіданні, не є такими, що переконливо свідчать про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не надала до матеріалів справи неспростовних доказів вчинення ним правопорушення, якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків, тощо.

Таким чином обставини події, висвітлені у даному протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Матеріали справи не містять достатньо належних та допустимих доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 як водій невиконав вимогу про зупинку.

Аналізуючи фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що відсутня об`єктивна можливість прийти до однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт невиконання ОСОБА_1 як водієм вимог про зупинку, за що передбачено відповідальність ст. 122-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП - закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.