Провадження № 33/4808/63/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Підлуського В.Д.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Підлуського В.Д. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 04.10.2021 о 14 год. 10 хв. в м. Івано-Франківську на вулиці І.Франка, 3, керуючи транспортним засобом марки « Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та в медичному закладі водій відмовився у присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник ОСОБА_1 адвокат Підлуський В.Д. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку невідповідністю висновків суду матеріалам справи та обставинам справи.

Апелянт вказує на те, що з боку працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були численні порушення, на які суд не звернув уваги.

Вказує, що ОСОБА_1 відмовився від пропозиції працівників поліції від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки транспортним засобом не керував після вживання алкоголю. Вважає, що у ОСОБА_1 не було підстав для проходження відповідного огляду, оскільки він не був водієм, а автомобілем керував ОСОБА_2 , якого суд в судове засідання не викликав і не допитав.

Інші свідки, які зазначені в матеріалах справи, в суді під присягою пояснення не надали також.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення був позбавлений у наданні правової допомоги, про що просив та вимагав ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, що належить ОСОБА_1 .

Апелянт зазначає, що проведення огляду на стан сп`яніння прирівнюється до проведення досліду над людиною, а тому особа має право відмовитись від даних дій на підставі ст.28 Конституції, оскільки це є грубе порушення прав людини, яке прирівнюється до тортур.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Підлуський В.Д. стверджує, що ОСОБА_1 не ухилявся від медичного огляду, а відстоював свої конституційні права.

Просить врахувати, що працівник поліції не затримував транспортний засіб, не помістив його на штраф майданчик, оскільки ним керував ОСОБА_2 .

Адвокат Підлуський В.Д. вказує на те, що суд при розгляді справи відступив від принципів повноти та об`єктивності розгляду справи, не з`ясуав правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

На відеозаписах, долучених до матеріалів справи, не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На його думку, в матеріалах справи, немає жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, немає свідків того, що останній після вживання спиртного керував транспортним засобом. Вказує, що свідки прибули на місце події через годину.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Підлуський В.Д. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи ОСОБА_4 та його захисника адвоката Підлуського В.Д., які підтримали вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Зокрема, ЄСПЛ неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що правова певність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.( «Науменко проти України» )

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Підлуський В.Д. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Зокрема, зі змісту доводів ОСОБА_1 та його захисника адвоката Підлуського В.Д., вбачається, що вони вважають, що суд неповно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до розгляду справи. Вказують, що вони не заперечують факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, однак стверджують, що останній не керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджував, що 04.10.2021 року він їхав з села Гути до Івано-Франківська, коли вони зупинились в кафе в селі а Крихівцях, де вживали спиртні напої. Оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння то подзвонив ОСОБА_5 та попросив його приїхати та відвести його додому. Останній дійсно приїхав та коли вони повертались додому, то ОСОБА_5 вирішив заїхати в Івано-Франківську державну обласну адміністрацію, де він працює. Залишивши машину на вул. І.Франка, ОСОБА_5 сказав йому щоб він чекав на нього, а сам пішов на роботу. Вказує, що ОСОБА_5 повернувся до транспортного засобу приблизно через п`ять-десять хвилин. Коли він чекав ОСОБА_5 , то він ходив біля транспортного засобу та вірогідно сідав за кермо автомобіля, що могло викликати у інших оманливе враження, що саме він є водієм транспортного засобу та викликати поліцейських. Коли приїхали поліцейські, то останні помилково вирішили , що саме він керував транспортним засобом. Хоча в дійсності транспортним засобом керував ОСОБА_5 . Посилаються на те, що в матеріалах справи наявні достатні докази, які свідчать про те, що працівники поліції приїхали за викликом, та побачили ОСОБА_1 в транспортному засобу на місці пасажира, а не водія, однак не доводить факт керування ним транспортним засобом, водієм автомобіля був

ОСОБА_2 В судовому засіданні апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_5 , який показав, що познайомився з ОСОБА_1 за два-три місяці до події, так як останній робив йому ремонт електричної мережі. 04.10.2021 року приблизно об 11 год. він подзвонив ОСОБА_1 та повідомив, що може привезти гроші за виконану роботу, після чого вони домовились що він приїде до нього на Крихівці. Приїхавши до ОСОБА_1 , він по зовнішньому вигляду останнього та нечіткої мові встановив, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що він погодився допомогти ОСОБА_1 та відвезти його додому, оскільки останній перебував у стані алкогольного сп`яніння і не мав права керувати транспортним засобом. Коли вони доїхали до вул. І. Франка, то у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 «дістав» його своїми розмовами, то він зупинив транспортний засіб посеред дороги, забрав ключі та запропонував останньому викликати евакуатор. Однак, в подальшому, приблизно через годину, він повернувся до транспортного засобу, оскільки йому зателефонував знайомий, який просив допомогти ОСОБА_1 та відвести його додому. Він повернувся до транспортного засобу з ключами від автомобіля, де побачив поліцейських, яким він повідомив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Підлуський В.Д, звертають увагу суду на те, що відеозапис, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення не містить даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 мають істотні суперечності щодо обставин, які мають істотне значення для розгляду провадження, носять голослівний та непослідовний характер і не узгоджуються з іншими доказами по справі, що викликає сумнів в їх правдивості та відповідності фактичним обставинам.

Апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Підлуського В.Д., щодо невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, є неспроможними, оскільки сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані доводи ОСОБА_1 та його захисника перевірялись судом першої інстанції, внаслідок чого суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про їх безпідставність.

При прийнятті рішення по справі судом було судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доводиться даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №204369 від 04.10.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, направленням від 04.10.2021, письмовими пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відеозаписами, усними поясненнями ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Підлуського В.Д., наданими в судовому засіданні.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що доказове значення має не визнання або заперечення ОСОБА_1 своєї вини, а та конкретна інформація про обставини, що має істотне значення для справи, тобто фактичні дані щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

При прийнятті рішення, суд вказав на те, що відмова від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану сп`яніння відбулася у присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Суд зазначив, що пояснення вказаних свідків об`єктивно підтверджуються як змістом протоколу про адміністративне правопорушення, так й матеріалами справи. Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , долучених до матеріалів справи, у присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі у лікаря-нарколога.

Окрім того, суд зауважив, що з письмового пояснення свідка ОСОБА_7 вбачається, що 04.10.2021 о 14 год. 10 хв. останній рухався в м. Івано-Франківську по вулиці І.Франка та бачив, що рухався автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , який раптово зупинився, з транспортного засобу із водійського сидіння вийшов водій, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різке почервоніння шкірних покривів обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. ОСОБА_7 повідомив в телеграм-чат 102, після чого поїхав з місця. Пізніше на прохання працівників поліції під`їхав на місце події для надання пояснень та водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків від огляду на місці за допомогою приладу «Драгер», а також відмовився від проходження в медичному закладі.

Судом зазначено, що відповідно до письмового пояснення свідка ОСОБА_8 , долученого до матеріалів справи, остання вказала, що 04.10.2021 близько 14 год. 10 хв., перебуваючи в транспортному засобі марки «Jeep Renegade», н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. І.Франка, що в м. Івано-Франківську, бачила, що попереду рухався автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , який раптово зупинився перед ними без будь-яких попереджувальних сигналів, після чого водій, як пізніше було встановлено ОСОБА_1 , вийшов з водійського сидіння та пішов в сторону пасажирського сидіння. Відкривши двері, почав махати руками, після чого знову сів за кермо. Водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме порушення координації рухів, порушення мови, почервоніння шкірних покривів обличчя. Після чого її хлопець повідомив в телеграм-чат 102. Через деякий час зателефонували працівники поліції та попросили надати пояснення та бути присутнім при огляді водія ОСОБА_1 , який у присутності 2 свідків відмовився від огляду на місці за допомогою приладу «Драгер», а також відмовився від проходження огляду в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки вищевказані свідки не допитувались судом в судовому засіданні.

Разом з тим, перевіривши сукупність доказів в справі, суд прийшов до висновку, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Зокрема, при прийнятті рішення, судом першої інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, долучені до матеріалів справи, та прийнято до уваги, що поліцейським озвучено, що є неодноразова інформація про те, що водій автомобіля марки «Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , керує в стані алкогольного сп`яніння, а також є 2 учасники дорожнього руху, які бачили, що водій ОСОБА_1 керував даним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомляв поліцейським, що не керував автомобілем, а сидів на пасажирському сидінні та автомобіль стояв. Судом прийнято до уваги, що на запитання поліцейського, як ОСОБА_1 тут опинився, ОСОБА_1 відповів, що його пан зупинив. З відеозаписів вбачалось, що працівником поліції викликано свідків, які підтвердили, що саме водій даного автомобіля ОСОБА_1 їхав по вул. І.Франка, що в м.Івано-Франківську та зупинився, вийшов із водійського сидіння, відкрив пасажирську дверку, похитавшись, пішов і знову сів за кермо. Відповідно до долучених відеозаписів, поліцейськими було запропоновано водію ОСОБА_1 на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або пройти в медичному закладі в лікаря-нарколога. У присутності двох свідків водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та проїхати в медичний заклад на огляд для визначення стану сп`яніння. Також поліцейським водію ОСОБА_1 повідомлено про відповідальність за відмову від проходження огляду та останній вказав, що знає про відповідальність.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 був повідомлений про відповідальність за відмову пройти огляд та його відмова носила свідомий умисний характер.

Суд обґрунтовано зазначив, що для висновку про наявність діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, чи перебував останній реально в стані алкогольного сп`яніння, а достатньо встановлення факту відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд, перевіривши сукупність доказів в справі, прийшов до обґрунтованого висновку, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та правомірно накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, що містяться в апеляційній скарзі його захисника адвоката Підлуського В.Д. є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №204369 від 04.10.2021 року водій ОСОБА_1 04.10.2021 року о 14 год. 10 хв. в м. Івано-Франківську на вулиці І.Франка, 3, керуючи транспортним засобом марки « Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та в медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором взводу 1 роти БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Присяжним О.А., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у суді м. Івано-Франківська, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 із зазначенням місця їх проживання та їх власноручними підписами.

Зазначено, що до протоколу додається пояснення свідків, відео з камери DM 4996, ZM 0239.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівником поліції було вилучено та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Також зазначено, що ОСОБА_1 відмовився надати пояснення по суті вчиненого правопорушення.

ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом протоколу під його підпис.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає безпідставними апеляційні доводи адвоката стосовно того, що при складані протоколу про адміністративне правопорушення були порушені права ОСОБА_1 , оскільки такі дані спростовуються змістом протоколу серії ААБ №204369 від 04.10.2021 року та долученими відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом, відмовилась від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння , чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що водій транспортного засобу може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння як до початку такого огляду, так і під час його проведення. У тому разі, коли водій транспортного засобу відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, ще до початку проведення такого огляду, то складання відповідного направлення до медичного закладу є безпідставним, оскільки водій транспортного засобу вже відмовився від проходження такого огляду та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Працівник поліції повинен скласти відповідне направлення на огляд до медичного закладу та забезпечити проведення такого огляду тільки у тому випадку, коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку. Водій транспортного засобу у відповідності до вимог п.2.5 ПДР України повинен пройти такий огляд на вимогу працівника поліції, а тому участь адвоката при проходженні огляду на стан сп`яніння не передбачена законом.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що огляд на стан сп`яніння водія транспортного засобу є грубим порушенням прав людини, яке прирівнюється до тортур.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак вважає, що вправі був відмовитись від проходження такого огляду оскільки не керував транспортним засобом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст.17 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не діяв у стані крайньої необхідності, не знаходився у стані необхідної оборони і не перебував у стані неосудності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія ОСОБА_1 для визначення стану сп`яніння до КНП ПНЦ ІФ ОР, відповідно до якого 04.10.2021 року о 15.20 год. ОСОБА_1 направлявся на огляд на підставі виявлених ознак сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота.

До матеріалів справи долучено пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Так відповідно до письмового пояснення свідка ОСОБА_7 (а.с.3) вбачається, що 04.10.2021 о 14 год. 10 хв. останній рухався в м. Івано-Франківську по вулиці І.Франка та бачив, що рухався автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , та раптово зупинився не ввімкнувши ні поворот, ні аварійний сигнал зупинки, вийшов з транспортного засобу із водійського сидіння та побачив, що водій, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різке почервоніння шкірних покривів обличчя, поведінка, що не відповідала обстановці, нестійка хода. В пояснення свідок ОСОБА_7 зазначив , що він повідомив в телеграм-чат 102, після чого поїхав з місця. Пізніше, на прохання працівників поліції, він під`їхав на місце події для надання пояснень та бути присутнім при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння. Однак, водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків від огляду на місці за допомогою приладу «Драгер», а також відмовився від проходження в медичному закладі у лікарі нарколога на стан алкогольного сп`яніння. Пояснення з його слів записані вірно, до яких у свідка не було зауважень чи доповнень. За надані пояснення ОСОБА_7 власноручно розписався.

Судом приймались заходи для допиту в судовому засіданні апеляційної інстанції свідка ОСОБА_7 , який надіслав на адресу суду письмові свідчення в яких стверджує, що 04.10.2021 року він став свідком поджії, яка відбулась на вул.. І.Франка в м. Івано-Франківськ. По вказаній вулиці рухався транспортний засіб марки « Mitsubishi Lancer », н.з. НОМЕР_1 в сторону вул.. Незалежності та раптову зупинився без покажника повороту чи аварійних світлових сигналів. Водій вказаного транспортного засобу вийшов з автомобіля з водійської сторони з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : нестабільна ходьба та нечітка розмова. Викликавши працівників поліції на місце події, він поїхав з місця події, а пізніше за проханням працівників поліції він повернувся на місце події для надання свідчень та бути присутнім при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння. Вказує, що водій ОСОБА_1 в присутності його та свідка ОСОБА_8 відмовився від проходження огляду на місці події на стан алкогольного спьянінняза допомогою спеціального приладу та в медичному закладі.

В той же час, вищевказаний свідок не зьявився до суду апеляційної інстанції і не був безпосередньо допитаний судом , у зв`язку з чим суд позбавлений права посилатись на письмові пояснення свідка ОСОБА_7 надані ним під час оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення та в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_7 не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Так, до матеріалів справи долучено письмові пояснення свідка ОСОБА_8 (а.с.4), відповідно до яких остання вказала, що 04.10.2021 року близько 14 год. 10 хв., перебуваючи в транспортному засобі марки «Jeep Renegade», н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. І.Франка, що в м. Івано-Франківську, бачила, що попереду рухався автомобіль марки «Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , який раптово зупинився перед ними без будь-яких попереджувальних сигналів, після чого водій, як пізніше було встановлено ОСОБА_1 , вийшов з водійського сидіння та пішов в сторону пасажирського сидіння, відкрив двері та почав махати руками, після чого знову сів за кермо автомобіля. Водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме порушення координації рухів, порушення мови, почервоніння шкірних покривів обличчя. Після чого її хлопець повідомив в телеграм-чат 102. Через деякий час зателефонували працівники поліції та попросили надати пояснення та бути присутнім при огляді водія ОСОБА_1 , який у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на місці за допомогою приладу «Драгер», а також відмовився від проходження огляду в медичному закладі у лікаря нарколога. Надані пояснення свідком власноручно підписані.

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_8 повністю підтвердила правильність та правдивість вищевказаних письмових пояснень, які вона надала поліцейським під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, свідок ОСОБА_8 показала в суді апеляційної інстанції, що 04.10.2021 року приблизно в обід вона разом з ОСОБА_7 їхала в транспортному засобі по вул. І.Франка, що в м. Івано-Франківську, коли побачила, що транспортний засіб,який рухався попереду, раптово зупинився перед ними без будь-яких попереджувальних сигналів, що змусило їх застосувати різке гальмування. Після цього, водій ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, вийшов з водійського сидіння та пересів на пасажирське сидіння. Вони викликали поліцію, повідомивши інформацію в Телеграм чат-боті про наявне правопорушення, оскільки транспортний засіб водія ОСОБА_1 створював перешкоду для руху інших транспортних засобів, та поїхали далі. Через деякий час їм зателефонували працівники поліції та попросили надати пояснення та бути присутнім при огляді водія ОСОБА_1 , який у їх присутності відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

В судовому засідання апеляційної інстанції свідок ОСОБА_8 стверджувала, що вона впевнена, що транспортним засобом керував саме водій ОСОБА_1 , оскільки вона бачила, як транспортний засіб під його керування різко зупинився, попереду руху їх транспортного засобу, створивши перешкоду для руху інших транспортних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Так, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що огляд на стан сп`яніння не проводився, оскільки ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду, як поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі.

Так, зі змісту доводів апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він заперечує факт керування транспортним засобом марки « Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , та вважає, що не може бути суб`єктом правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, носять суперечливий, голослівний та непослідовний характер і спростовуються сукупністю доказів, які було досліджено судом.

Апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням приходить до висновку, що вищевказані доводи ОСОБА_1 є бездоказовими, не відповідають фактичним обставинам та спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції та відео реєстратора з патрульного автомобіля поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівник поліції прибув на місце події в результаті повідомлення на лінію 102. Зафіксовано знаходження транспортного засобу «Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , на проїзній частині дороги по вул. Франка в м. Івано-Франківську, біля якого знаходились ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Працівники поліції озвучили ОСОБА_1 , що прибули на місце події за повідомленням особи на лінію 102 щодо перебування за кермом автомобіля «Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , водія, який перебуває в нетверезому стані.

Також, як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, поліцейським озвучено, що на протязі дня була неодноразова інформація про те, що водій автомобіля марки «Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , керує в стані алкогольного сп`яніння. Як пізніше було встановлено, особу, яка телефонувала на лінію 102, попросили прибути на місце події для з`ясування обставин справи та надання пояснень.

ОСОБА_1 повідомляв поліцейським, що не керував автомобілем, сидів на пасажирському сидінні, а автомобіль стояв.

На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_5 , на якого ОСОБА_1 спочатку сказав що не знає його, стверджує, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а випив після того як зупинився по вул. Франка в м. Івано-Франківську, на що останній сказав, що він не вживав алкоголь.

На відеозаписах видно, що ОСОБА_5 намагався переконати працівників поліції в тому, що саме він керував автомобілем, а не ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що спочатку ОСОБА_1 стверджував, що не знає ОСОБА_5 . Відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_5 намагалась заспокоїти ОСОБА_1 , та радив йому, щоб він не надавав жодних пояснень, також, на відеозаписах містяться дані того, що ОСОБА_5 у розмові із ОСОБА_1 сказав, щоб останній стояв спокійно, не заважав працівникам поліції робити свою справу, а він прибув на місце, щоб владнати справу та доставити ОСОБА_1 додому.

Окрім того, на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано, що на запитання поліцейського щодо вживання водієм спиртних напоїв, ОСОБА_1 повідомив, що він вживав спиртні напої з товаришем.

На відеозаписі зафіксовано, що на запитання працівника поліції, ОСОБА_1 не зміг пояснити яким чином він та його автомобіль опинився по вул. Франка в м. Івано-Франківську.

Також, вказаним відеозаписом зафіксовано, що працівником поліції викликано свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили, що вони бачили, що саме водій даного автомобіля ОСОБА_1 їхав по вул. І.Франка, що в м. Івано-Франківську та зупинився, вийшов із водійського сидіння, відкрив пасажирську дверку, похитавшись, пішов і знову сів за кермо.

Так, на відеозаписах зафіксовано, що поліцейськими запропоновано водію ОСОБА_1 на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або пройти в медичному закладі в лікаря-нарколога і в присутності двох свідків водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та проїхати в медичний заклад на огляд для визначення стану сп`яніння. Також поліцейським водію ОСОБА_1 повідомлено про відповідальність за відмову від проходження огляду та останній вказав, що знає про відповідальність.

Безпосередньо під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , останній заперечував, що керував транспортним засобом, однак ОСОБА_1 у розмові із працівниками поліції наполягав на тому, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб і не мають права вимагати від нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, просив їх не оформляти матеріали справи та неодноразово намагався поговорити із працівником поліції, щоб той увійшов в його ситуацію та зрозуміти його.

Вищевказаним відеозаписом зафіксовано, що працівники поліції пояснюють причину їх прибуття за викликом на лінію 102 та вказують, що протягом дня були неодноразові повідомлення щодо транспортного засобу «Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , на наявність у водія даного автомобіля ознак алкогольного сп`яніння.

На відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 був повідомлений про відповідальність за відмову пройти огляд, проте що суд буде вирішувати щодо вини останнього та приймати рішення, а його відмова носила свідомий умисний характер.

Таким чином, пояснення ОСОБА_1 протягом оформлення працівниками поліції матеріалів даної справи, в суді та під час розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційному суді є суперечливими та такими, що спростовуються матеріалами справи, а процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчила про намагання ускладнити працівникам поліції виконання їх обов`язків щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, носила деструктивний характер та була спрямована на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що адвокат Підлуський В.Д. вважає, що відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи є неспроможними, оскільки сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом доводить, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

На відеозапису видно, що транспортний засіб марки « Mitsubishi Lancer 1.8», н.з. НОМЕР_1 , знаходиться на лівій смузі руху по вул. І.Франка, недалеко від виїзду на регульоване перехрестя зі світлофором, та розташований під кутом таким чином, що його ліва передня частина знаходиться на лівій смузі руху, що повністю перекриває рух по правій смузі руху і ускладнює рух по лівій смузі дороги. Таке розташування транспортного засобу додатково свідчить про те, що вказаний транспортний засіб міг бути зупинений посеред дороги водієм, який мав ознаки алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вказаним відеозаписом зафіксовано, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер та в медичному закладі ОСОБА_1 не погодився.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбувались, не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи.

Зі змісту вказаного відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, роз`яснено наслідки його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Куп АП.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 оголошено та роз`яснено зміст протоколу, у відповідних графах протоколу яких ОСОБА_1 власноручно розписався.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що вказаний відеозапис є переривчатим та не дозволяє повно та всебічно встановити фактичні обставини.

Досліджений судом відеозапис має надзвичайно високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що свідчить про його особливе значення та вимагає ретельного і уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення у виді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння водієм транспортного засобу вважається закінченим після відмови водія пройти відповідний огляд на пропозицію працівника поліції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення , передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи стосовно того, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що під керуванням транспортним засобом необхідно розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.(ВС/ККС № 751/11193/16 від 20.06.2019).

Таким чином, дії спрямовані на використання транспортного засобу з метою його цільового призначення (включення запалення транспортного засобу, заведення двигуна автомобіля та інше ) необхідно вважати такими, що безпосередньо пов`язані із керуванням транспортним засобом.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Зокрема, відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зі змісту матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Керуючись законом і оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд поза всяким розумним сумнівом вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

Вказане адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції в межах строку встановленого ст. 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, та у відповідності до ст.36 КУпАП.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Підлуського В.Д. залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв