ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2705/22

Номер провадження 3/495/1363/2022

18 травня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

11.05.2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

01.05.2022 року поліцейським Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області складено протокол серії ВАВ № 301856 про вчинення гр. ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 01.05.2022 року о 10:50 год., у АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 , вчинив сварку з працівниками поліції в ході якої ображав його брудною лайкою, поводив себе неадекватно, в ході сварки ОСОБА_1 , схопився за формений одяг працівника поліції та намагався вчинити бійку. Своїми діями вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

В судове засідання гр. ОСОБА_1 , з`явився.

16.05.2022 року представник гр. ОСОБА_1 , - адвокат Базилюк К.В., подав до суду заперечення в яких просив суд, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Своє клопотання обґрунтовує зокрема тим, що з наявних у матеріалах справи рапортів вбачається їх протиріччя один одному, так з рапорту старшого лейтенанта Паскаль О.О. вбачається що з ОСОБА_1 проводилась бесіда під час якої він почав ображати нецензурною лайкою працівників патрульної поліції, разом з тим у рапорті старшого сержанту ОСОБА_2 зазначено, що працівники патрульної поліції здійснювали патрулювання та раптом до них підійшов ОСОБА_1 та почав ображати працівників поліції нецензурною лайкою та чіплятися за формений одяг.

Просив звернути увагу суду що диспозиція ст. 185 КУпАП має у собі невиконання законної вимоги працівника патрульної поліції проте жодних вимог до ОСОБА_1 , з боку працівників патрульної поліції взагалі не висувалось.

В протоколі, а саме в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 чітко зазначає, що він не вчиняв злісної непокори працівникам поліції та вважає протокол не правомірним.

Є досить велика кількість свідків цих подій, чиї покази так само можуть бути доказами по цій справі та допоможуть суду встановити об`єктивну істину та винести справедливе й обґрунтоване рішення.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 «я прибув на місце складання протоколу про відносно мого родича ОСОБА_4 , а старший сержант ОСОБА_2 почав виштовхувати з образливою нецензурною лайкою мене та мою дружину від місця оформлення матеріалів, я був змушений залаятись у його біг та забрати його руки від мене та моєї дружини, що б він припинив виштовхувати та чіпати мене та мою дружину, після чого він оскаженів, накинувся на мене й почав душити та валити на землю, решта працівників поліції та моя дружина почали його від мене відтягувати.»

Слід зазначити, що Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №100 від 03 лютого 2016 року затверджено інструкцію «про порядок зберігання, видачі та приймання нагрудних камер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них (далі інструкція).

Пунктом 2.6 вказаної інструкції визначено, що перед початком зміни працівник патрульної поліції зобов`язаний самостійно отримати нагрудну відеокамеру у структурному підрозділі інформаційних технологій.

Відповідно до приписів п. 3.3 Інструкції «про порядок зберігання, видачі та приймання нагрудних камер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №100 від 03 лютого 2016 року нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема:

- при оформленні ДТП

- при перевірці документів

- при арешті або затриманні

- при поверхневому огляді

- при загрозі використання фізичної сили або вогнепальної зброї

- при надання допомоги особам

- у випадках, коли усвідомлення особою факту відео фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Враховуючи обов`язковість здійснення у таких ситуаціях відеофіксації за допомогою нагрудних камер, до протоколу про адміністративні порушення повинні додаватися відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Звертаю увагу суду, що працівниками патрульної поліції було складено два протоколи за одне правопорушення, а саме за ст.173 та ст.185 КУпАП, які взагалі є взаємовиключними і разом з тим порушують приписи ст. 61 Конституції України, які є нормами прямої дії, де зокрема зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З урахуванням вищезазначеного просить суд задовольнити його клопотання.

Заслухавши захисника, особи яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, перевіривши та дослідивши письмові докази, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Відповідно до ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В п. 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, зазначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП роз`яснено, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Відповідно до коментаря даної статті, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторних законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Тобто слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Так, дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Саме законної. Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані. В протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції та які дії правопорушником були вчинені, що являють собою злісну непокору вказаним вимогам.

З даної норми вбачається, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.

При цьому суддя звертає увагу, що злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст. 185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

В той же час, в порушення вищевказаних вимог законодавства, у складеному відносно ОСОБА_1 , протоколу про адміністративне правопорушення не конкретизовано суть правопорушення, а саме не зазначено яким нормативним актом передбачено законність вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, оскільки ст. 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, не вказано яке правопорушення вчинив ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, та в чому конкретно полягала злісна непокора ОСОБА_1 , такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення. Крім того в матеріалах справи відсутній відеозапис з боді-камер поліцейських де відображає всіх обставин події, так само не підтверджує фактів викладених в протоколі.

Ці обставини свідчать про те, що інспектором патрульної поліції не в повній мірі викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад саме злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначалися у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства не може бути поставлений в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим він не є достатнім доказом вини.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи порушення ст. 185 КУпАП, про які вказано в протоколі.

При цьому ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

Суд забов`язаний дотримуватись принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таку ж позицію висловив Верховний суд у справі №463/1352/16-а.

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Іноді використовується також фраза: «плід отруєного дерева».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Суд вважає, що поза розумними сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Таку ж позицію висловив Верховний суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, де зазначив. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Протокол про адміністративне правопорушення за 185 КУпАП, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

Фактично з всіх можливих доказів наявних в матеріалах справи, єдиним підтвердженням винуватості гр. ОСОБА_1 , у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП є рапорти поліцейських. Однак в матеріалах справи, не має відомостей відносно свідків які могли б підтвердити подію вказану в протоколі про адміністративне правопорушення. Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейських, матеріалами справи неможливо підтвердити факту події вказаної в протоколі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини гр. ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Боярський О.О.