Справа № 462/308/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2022 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 17.01.2022 року о 00 год. 40 хв. у м. Львів, вул. Кульпарківська, буд. 118а, керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №00024 від 17.01.2022 р., чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У призначені судові засідання ОСОБА_1 не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, розписка про судове засідання.

Зважаючи на сповіщення ОСОБА_1 про розгляд адміністративних матеріалів, судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

У судове засідання 30.05.2022 року з`явився захисник ОСОБА_1 - Сеньків А.Р.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що згідно усних пояснень його підзахисного ОСОБА_1 , останній у зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення день не керував автомобілем. Так, вдома у нього в цей час було застілля, під час якого ОСОБА_1 вийшов до автомобіля за сигаретами та був зупинений працівниками поліції, машина не була заведена. Не заперечив того факту, що він був у стані алкогольного сп`яніння, проходити огляд не відмовлявся.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР) водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У відповідності до п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Окрім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Виходячи із записів із нагрудних камер інспекторів поліції, які знаходяться на диску, долученому до матеріалів справи та оглянутому у судовому засіданні, на таких відсутній момент зупинки транспортного засобу.

Водночас, суд враховує наступне.

На відео з нагрудних камер відеореєстраторів працівників поліції оглянутими у судовому засіданні підтверджуються зазначені в рапорті інспектора УПП у Львівській області від 17.01.2022 року обставини, зафіксовано факт перебування за кермом автомобіляОСОБА_1 (00:38:19), зі слів ОСОБА_1 та очевидця підтверджується факт керуванням автомобілем ОСОБА_1 (00:41:03) та цих обставин останній протягом усього часу запису технічними засобами не заперечує.

Відтак, суд вважає такі доводи особи, яка притягується до відповідальності, спрямованими на уникнення відповідальності за скоєне.

Суд критично ставиться до доводів адвоката Сеньківа А.Р. про те, що ОСОБА_1 був фактично затриманий в адміністративному порядку, однак при цьому не складено протокол про затримання, оскільки дій працівників поліції з цього приводу ОСОБА_1 не оскаржував, ні самостійно, ні після укладення договору із захисником.

При вирішенні цієї справи, суд виходить із досліджених доказів, враховує характер вчиненого діяння, значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та його особливу небезпечність, особу правопорушника, рівень алкогольного сп`яніння якого перевищував норму в чотирнадцять з половиною разів (2,91 % проміле), а також, зважаючи на мету застосування адміністративного стягнення, належне виховання правопорушника, запобігання вчинення нових правопорушень.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №234487 від 17.01.2022 року;

-висновком від 17.01.2022 року №000124 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким встановлено що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

-рапортом інспектора УПП у Л/о. від 17.01.2022 року;

-оглянутими у судовому засіданні відеозаписами з відеореєстраторів працівників поліції.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, та його суспільну небезпеку, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496.20 грн.

Керуючись ст. 40-1, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 496 гривні 20 копійок судового збору.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: І.С. Мруць