П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року м. Київ

Справа № 361/9268/21

Провадження: № 33/824/1579/2022

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року, винесену під головуванням судді Кратка Д.М.,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а :

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, 24 травня 2022 року ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КуПАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилався на те, що приєднаний до матеріалів справи відеозапис є записом окремих та вибіркових фрагментів, з яких неможливо всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи. У зв`язку з цим даний доказ не відповідає вимогам п. 4 ч. ІІ Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100. Вказав, що на момент, коли працівники поліції під`їхали до його автомобіля, автомобіль стояв, а він, ОСОБА_1 , розмовляв по телефону. Причиною, за якої працівники поліції підійшли до нього, було те, що його транспортний засіб частково займав смугу руху. Стверджував, що ані письмові пояснення свідків, ані відеозапис, ані будь-які інші докази не підтверджують того, що він керував транспортним засобом і його було зупинено. Також вказував, що показник 0,25% не міг беззаперечно свідчити про факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння, оскільки прилад Драгер має похибку.

Апеляційна скарга також містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, яке обґрунтоване тим, що про результат розгляду справи йому нічого не було відомо до 24.02.2022 року, коли він ознайомився з текстом постанови в ЄДРСР, яка була оприлюднена 21.02.2022 року. Однак, у зв`язку з військовою агресією РФ він не міг вчасно подати апеляційну скаргу.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

З метою доступу до правосуддя, доходжу висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причини.

За таких обставин, клопотання адвоката Марченка Р.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Краковний І.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 15 жовтня 2021 року о 00 год. 15 хв. ОСОБА_1 за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазим`я, вул. Лісова, буд. 136, керував автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820» № ARLР - 0170, у присутності 2 свідків, проба позитивна - 0,25 ‰ (проміле). ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги пункту 2.9А ПДР, а відтак, скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Суддя місцевого суду на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з камери поліцейського, роздруківки приладу Даргер, визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в межах санкції вказаної статті визначив розмір стягнення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 2.9.А ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно п. 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (наказ МВС / МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735) передбачено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння проводиться з використанням поліцейським спеціальних технічних засобів, показання яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. З принципу дії алкотестера Драгер слідує, що він фіксує вміст алкоголю не в крові (як зазначено в Інструкції № 1452/735), а в видихаючих парах етанолу в повітрі. В Інструкції із застосування такого алкотестера так і зазначено: портативний цифровий аналізатор парів етанолу в повітрі, що видихається.

Також, слід взяти до уваги Конвенцію про дорожній рух від 08 листопада 1968 року ратифіковану 25.04.1974 року Україною в складі СРСР. Згідно національного законодавства даний нормативний акт є невід`ємною частиною законодавства країни, яка ратифікувала таку Конвенцію (міжнародний договір). При цьому норми міжнародного договору є пріоритетними по відношенню до норм законодавства України.

Відповідно до п. 6 ст. 8 Конвенції в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у видихуваному повітрі, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом.

У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно роздруківки тесту №380, результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння становить 0.25%, що відповідає допустимій нормі алкоголю, як вказано в п. 6 ст. 8 Конвенції.

Окрім того, вказаний результат огляду не може свідчити про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий є в межах похибки, яка, відповідно до відкритих джерел інформації (інструкція приладу Драгер 6820), для приладу «DragerАlcotest 6820» становить в діапазоні температури навколишнього середовища від -5.0 до +15.0 градусів Цельсія та діапазоні вимірювання концентрації етанолу 0-0.33 проміле абсолютна похибка вимірювання пристрою становить - + 0,05 проміле, від +15.0 до +25.0 градусів Цельсія похибка вимірювання пристрою становить - + 0,02 проміле, від +25.0 до +50.0 градусів Цельсія похибка вимірювання пристрою становить - + 0,05 проміле.

Ураховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, наявна в матеріалах справи роздруківка-тест приладу Драгер не може бути беззаперечним доказом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції заперечував факт вживання алкоголю та посилався на те, що усі його дій були вчинені за вказівками поліцейського.

Разом з цим слід відмітити, що в матеріалах справи відсутній будь-які докази на підтвердження того факту, що працівниками поліції ОСОБА_1 висувалась пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. На наявному в матеріалах справі відеозаписі зафіксовано лише проходження огляду на місці зупинки.

Інших доказів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції належним чином не дослідив наявні у справі докази, та, як наслідок, дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не доведено, а тому постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Невідома