ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/796/21Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 33/817/233/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 27 травня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 03 березня 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що тимчасово не працює, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 березня 2022 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - Кулеба І. І. просить строк на апеляційне оскарження постанови поновити, оскільки він був пропущений з поважних причин, постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку із тим, що в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 присутнім не був, а копію постанови отримав 04 квітня 2022 року рекомендованим повідомленням.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт вважає її незаконною, необґрунтованою, а також такою, що не відповідає матеріалам та обставинам справи.

Вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, оскільки така пропозиція йому не надходила. Не вбачається такої пропозиції і з долучених до матеріалів справи відеозаписів. До того ж вказує, що дані відеоматеріали не є цілісними, на них зображені короткі нарізки.

Наголошує на тому, що водію не було роз`яснено право звернутись за допомогою адвоката.

Звертає увагу на те, що письмові пояснення свідків не можуть бути належним доказом у справі, оскільки вони в судовому засіданні не допитувались, не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Посилається на те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було складено о 18 год. 20 хв., після оформлення о 18 год. 15 хв. протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено, що громадянин ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що свою чергу доводить той факт, що останній не міг відмовитись від того, що йому не було запропоновано.

13 травня 2022 на адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Кулеби І. І. про виклик свідків у даній справі. Зокрема, адвокат просить перенести розгляд на іншу дату та викликати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В обґрунтування клопотання вказує, що з їхніх письмових пояснень неможливо встановити, яким чином вони зрозуміли, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а відеофіксація, яка б доводила відмову правопорушника від проходження огляду на стан сп`яніння, відсутня. Разом із тим наголошує на тому, що дані свідки в судовому засіданні суду першої інстанції не допитувалась, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень не повідомлялись.

Крім цього, 27 травня 2022 року на електронну адресу суду надійшло ще одне клопотання, в якому захисник ОСОБА_1 - адвокат Кулеба І. І. зазначає, що свідок ОСОБА_3 на даний час перебуває за межами України, а свідок ОСОБА_2 в телефонному режимі повідомив їй, що хворіє та немає фізичної можливості прибути до суду. При цьому захисник не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення. Вказує, що її підзахисний призваний по загальній мобілізації та на даний час знаходиться у Запорізькій області, у зв`язку із чим він не може прибути у судове засідання та надати особисті пояснення, а тому просить розглядати справу у його відсутності. Доводи апеляційної скарги підтримує у повному обсязі.

З урахуванням вищенаведених обставин приходжу до висновку, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Кулеба І. І. через неможливість свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безпосередньо прибути в судове засідання відмовляється від клопотання про їх допит.

Розглянувши матеріали справи, ознайомившись із доводами апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що під час винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 присутній не був, та те, що копію постанови отримав 04 квітня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а апеляційна скарга подана адвокатом Кулебою І. І. 14 квітня 2022 року, вважаю за можливе поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, слід врахувати наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 13 липня 2021 року о 17:30 год у с. Чернилівка Підволочиського району Тернопільської області керував автомобілем ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Алкотест 6810 «Драгер» чи проїхати в медичний заклад для визначення стану сп`яніння категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як вбачається з витягу із ІПНП - рапорту інспектора чергового відділення поліції №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Баширова Д. Ю. від 13.07.2021, 13 липня 2021 року о 17 год. 40 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , 1961 р.н., жительки с. Чернилівка Підволочиського району, про те, що водій автомобіля, д.н.з. НОМЕР_2 , не впорався із керуванням та в`їхав в стовп. На її думку, він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Виїздом на місце події було виявлено автомобіль марки ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , 1996 р.н., який перебував в стані алкогольного сп`яніння. На водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дані обставини також підтверджуються рапортом поліцейського СРПП відділення поліції №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Свори А. М.. з якого вбачається, що 13 липня 2021 р. о 17 год. 40 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , жительки с. Чернилівка Підволочиського району Тернопільської області, про те, що водій автомобіля, д.н.з. НОМЕР_2 , не впоравшись із керуванням, в`їхав у стовп та, на її думку, перебуває в нетверезому стані. Виїздом на місце події виявлено автомобіль ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 . Встановлено, що даним транспортним засобом керував ОСОБА_1 , 1996 р.н., який перебував у стані алкогольного сп`яніння. На водія було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №162185 від 13.07.2021 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наявність інформації про те, що водій автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 , не впоравшись із керуванням, в`їхав у стовп та керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вважаю, що працівники поліції, зреагувавши на дану інформацію, діяли правомірно.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9"а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

В ході спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, тобті ті, які зазначені у п. 3 Інструкції та протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №162185 від 13.07.2021.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого поліцейськими відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №162185 від 13 липня 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена письмовими показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 13 липня 2021 року о 17 год 38 хв. вищезазначені особи були запрошені в якості свідків, коли ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Драгер". Також працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 проїхати у медичний заклад для проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився, як і для проходження аналогічного тесту на місці зупинки транспортного засобу.

Твердження апелянта про те, що пояснення свідків не можуть бути належним доказом у справі, оскільки вони в судовому засіданні не допитувались, не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не є слушними, оскільки, як вбачається із даних пояснень, вони містять усі необхідні реквізити, є послідовними, не містять розбіжностей, повністю відповідають матеріалам справи та підписані ними власноруч. Беззаперечних доводів, які б викликали сумнів у достовірності наданих ними письмових пояснень, ОСОБА_1 та його захисником не наведено, а апеляційним судом не встановлено.

Крім цього, у графі протоколу про адміністративне правопорушення "пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності" ОСОБА_1 пояснив, що "він керував автомобілем, в Драгер не дую, в лікарню не їду".

Факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння також підтверджується наявним підписом у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в графі якого вказано, що ОСОБА_1 відмовився від огляду.

За таких обставин доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, оскільки така пропозиція йому не надходила, не приймаються до уваги та спростовуються вищенаведеними доказами.

Той факт, що відеоматеріали до протоколу не є цілісними (короткі нарізки) та на них відсутня фіксація пропозиції поліцейського пройти тест на стан сп`яніння, а також не підтверджено пропозицію проїхати у медичний заклад, не є підставою для скасування рішення суду, виходячи із наступного.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Отже, запропонувавши водію ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, при цьому не фіксуючи зазначений процес на відео (нагрудну боді-камеру), поліцейський діяв правомірно.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, якими і обґрунтував свої висновки.

Доводи апеляційної скарги про те, що водію не було роз`яснено право звернутись за допомогою адвоката, спростовуються змістом самого протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №162185 від 13.07.2021, згідно якого громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, якою передбачено право особи, що притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Посилання апелянта на те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було складено о 18 год. 20 хв., після оформлення о 18 год. 15 хв. протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено, що громадянин ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, - не беруться до уваги, оскільки послідовність складення адмінматеріалів не впливає на правильність прийнятого судом рішення та не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Всі інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, були належним чином досліджені судом першої інстанції та спростовані під час судового розгляду.

Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин постанова судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 березня 2022 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Кулеби І. І. - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кулеби І. І. залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 березня 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба