Справа № 336/2964/21
Пр. № 3/336/2/2022
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , не працює, за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП, що надійшла з управління патрульної поліції в м. Запоріжжі,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває зазначена справа.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений 15 квітня 2021 року, притягуємий до відповідальності о 02 годині 24 хвилини 15 квітня 2021 року керував транспортним засобом «Mitsubishi outlander», державний номер НОМЕР_1 , біля будинку № 18 по вул. Пархоменка в м. Запоріжжі в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить висновок приладу Alcоtest Drager 6820 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, проведений о 03 годині 03 хвилини 15 квітня 2021 року на місці зупинки транспортного засобу.

Зазначені дії ОСОБА_1 , як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, містять порушення п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху України».

В суді ОСОБА_1 винуватість у вчиненні описаних дій не визнав повністю, пояснивши, що у вказаний в протоколі час під час руху за кермом належного йому автомобіля «Mitsubishi outlander», державний номер НОМЕР_1 , біля будинку № 18 по вул. Пархоменка в м. Запоріжжі без будь-якої причини, тобто у відсутність жодних порушень правил безпеки руху, був зупинений співробітниками поліції, які, припустивши у нього стан алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Маючи достатній рівень правосвідомості, повністю розуміючи зміст відповідальності водія під час керування джерелом підвищеної небезпеки, а також зміст адміністративної відповідальності за порушення правил безпечного руху, та поваги до представників влади, він беззаперечно погодився пройти означену процедуру, хоча був здивований пропозицією, яка не мала під собою жодного підґрунтя, так як він не вживає алкоголь під час керування транспортом. І саме ця обставина посилила його готовність без розмірковувань пройти медичний огляд. Висновок про наявність у нього стану алкогольного сп`яніння виявився цілком несподіваним, так як вживання спиртного він в той день не припускав. Оскільки його умислом не охоплювалося вживання спиртних напоїв, тим більш, керування автомобілем під випливом їхньої дії, на що вказує його адекватна поведінка та відсутність ознак будь-якого сп`яніння під час спілкування з поліцейськими, як випливає з відеозапису процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, між тим склад цього правопорушення характеризується лише навмисною формою вини, просить звільнити його від відповідальності через відсутність в його діях ознак складу цього правопорушення.

Між тим працівники поліції припустилися низки порушень законодавства під час складання протоколу. Порушенням «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 року, є та обставина, що огляд на місці зупинки транспорту всупереч вимог п. 6 Розділу П Інструкції проводився у відсутність свідків.

В порушення «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року, а також ст. 256 КУпАП йому не було роз`яснено його права, що встановлені статтею 268 КУпАП.

Суперечить вимогам «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року, та обставина, що поліцейські під час складання протоколу не включили відеозапис з моменту початку виконання службових обов`язків та не вели його безперервно, вимкнувши до моменту складання протоколу.

Законом України «Про національну поліцію» внормовано підстави для зупинки поліцейським водія транспортного засобу, які є вичерпними, проте всупереч вказаної вимоги автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений безпідставно, про причини зупинки його поінформовано не було.

Відповідно до ДСТУ EN 15964:2014 газоаналізатори використовують мундштуки для відбору проб дихання, які у відповідності до п. 3.11, 5.2 є гігієнічно запакованим предметом, призначеним для одноразового використання, який приєднують до приладу для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі і який повинен бути в індивідуальній герметичній упаковці в інтересах запобігання епідеміологічним ризикам, а також ризикам некоректної роботи газоаналізаторів. Проте під час тестування ОСОБА_1 йому був наданий мундштук у розпечатаному вигляді та знаходився певний час на повітрі, що тягне за собою отримання хибного результату тесту.

Згідно з інструкцією з експлуатації алкотестера Alcоtest Drager 6820, який був використаний під час проведення огляду, його калібровка повинна проводитись не рідше одного разу на шість місяців, проте в матеріалах справи відсутні дані про проведення останньої калібровки приладу, а це означає, що відомості про перебування особи в стані сп`яніння, отримані внаслідок експлуатації тестера з простроченим терміном калібровки, не можна оцінювати як допустимі та достовірні докази.

Всупереч вимог ст. ст. 266, 2652 КУпАП від керування транспортним засобом ОСОБА_1 не був усунений, що підтверджує його перебування в тверезому стані.

Притягуємий до адміністративної відповідальності вважає, що усі перелічені порушення свідчать про відсутність доказів його винуватості, отриманих у відповідності до вимог закону, тобто допустимих, що означає необхідність закриття провадження в справі через відсутність доказів вчинення ним винних протиправних дій.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознаками керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, вислухавши пояснення притягуємого до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить висновку про необхідність закриття провадження в справі у зв`язку з недоведеністю причетності ОСОБА_1 до вчинення правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об`єктивну сторону складу правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, утворюють дії з керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Наявність або відсутність ознак адміністративного правопорушення під час розгляду справи встановлюється на підставі доказів, якими є фактичні дані, перелічені в статі 251 КУпАП.

Вирішуючи долю протоколу про адміністративне правопорушення на користь особи, щодо якої він складений, суддя виходить з таких міркувань.

В матеріалах справи є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений о 03 годині 03 хвилин 15 квітня 2021 року з використанням приладу Alcоtest Drager 6820, з якого випливає, що в згаданий час ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Проте суддя не вбачає підстав для використання цього процесуального джерела для констатації доведеності обвинувачення особи у вказаному порушенні правил безпеки дорожнього руху, виходячи з такого.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, а також практика Європейського суду з прав людини є джерелами права в Україні відповідно до положень Основного Закону України та Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини».

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В багатьох справах Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій прав особи, що передбачені законодавством.

Суд вважає, що процедура притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення в сфері порушення правил безпеки дорожнього руху, склад яких характеризуються надзвичайно суворими санкціями, мінімальний розмір яких обчислюється сумою в 17000 грн., та супроводжується позбавленням спеціального права на досить тривалий строк, тоді як найменший розмір штрафу за законом України про кримінальну відповідальність становить 510 грн., має відбуватися за процедурою переслідування за вчинення кримінального правопорушення з дотриманням гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Таким чином, серйозність покарання за статтею 130 КУпАП підкреслює її «кримінально-правовий» характер в розумінні положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому особам, стосовно яких складено протокол про адміністративне правопорушення за цією статтею, мають бути забезпечені всі гарантії, які передбачені в ст.6 Конвенції.

Такими гарантіями є встановлена статтею 62 Основного Закону України, статтею 17 КПК України презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом ; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Гарантія того, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, становить зміст принципу презумпції невинуватості.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

З роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» випливає, що конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

За роз`ясненнями п. 19 цієї постанови, визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

Закон України «Про національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

У відповідності до ст. 3 вказаного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Розділом У Закону внормовано застосування поліцейських заходів.

У відповідності до ст. 29 Закону, яка містить вимоги до поліцейського заходу, поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним, як випливає зі змісту частини другої вказаної статті.

У відповідності до частини 3 зазначеної статті обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України.

Видами поліцейських заходів є превентивні заходи та заходи примусу згідно із ст. 30 Закону, а в силу ст. 31 зупинення транспортного засобу є превентивним поліцейським заходом.

Випадки, коли поліцейські мають право на зупинення транспортного засобу, встановлені статтею 35 Закону, і до них відносяться: порушення водієм Правил дорожнього руху (1); якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу (2); якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення (3); якщо транспортний засіб перебуває в розшуку (4); якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути (5); якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод (6); якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху (7); якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху (8); порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв (9); якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту (10); якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених (11).

Означений перелік випадків, коли поліцейський вправі зупинити автомобіль, є вичерпним, і під жоден з перелічених випадків не підпадає зупинка автомобіля ОСОБА_1 , якому співробітники поліції, які певний час переслідували його авто, причини зупинки не пояснили, як випливає з відтвореного суддею відеозапису процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з викладеним суддя погоджується з доводами притягуємого до відповідальності про те, що зупинка транспортного засобу не ґрунтується на законі, а докази, отримані з порушенням встановленого законом порядку, є недопустимими.

Наслідки недопустимості доказів встановлені частиною 2 ст. 86 КПК України і полягають в неможливості їх використання при прийнятті процесуальних рішень та неможливості посилання на них при ухваленні судового рішення.

У відповідності до п. 6 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Міністерством внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України, № 1452/735 від 09.11.2015 року , огляд на стан сп`яніння проводиться , зокрема: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, як випливає зі змісту п. 4 «Інструкції…».

В матеріалах справи є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений о 03 годині 03 хвилин 15 квітня 2021 року з використанням приладу Alcоtest Drager 6820, з якого випливає, що в згаданий час ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Означений висновок містить інформацію про показники температури повітря, яка становить плюс 21 оС.

Разом з тим, за інформацією Запорізького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій, температура повітря в місці складання протоколу та в час його складання дорівнювала плюс 7,50 С, тобто була нижчою за ту, що виміряна за допомогою алкотестера, майже в три рази.

За змістом ст. 6 Закону України «Про гідрометеорологічну діяльність» гідрометеорологічна діяльність на території України провадиться центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері гідрометеорологічної діяльності, підприємствами, установами та організаціями, що належать до сфери їх управління, а також іншими державними органами, юридичними та фізичними особами незалежно від форми власності.

Отримана судом фактична гідрометеорологічна інформація, тобто гідрометеорологічна інформація, що базується на даних гідрометеорологічних спостережень у конкретний строк, виходить від уповноваженого на провадження гідрометеорологічної діяльності центрального органу виконавчої влади, тому у судді немає жодних підстав піддавати сумніву достовірність вказаних даних.

Наведене означає, що прилад Alcоtest Drager 6820, який був використаний співробітниками поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, має значні похибки, що ставить під сумнів всі отримані з його допомогою дані, в тому числі дані про стан сп`яніння притягуємого до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суддя не може констатувати наявність допустимих та достовірних доказів на користь висновку про стан сп`яніння особи, а усі сумніви щодо причетності до вчинення правопорушення, як зазначено, тлумачяться на користь особи, що піддана переслідуванню.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Наслідки недоведеності в діях особи складу адміністративного правопорушення полягають в закритті провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, не вбачаючи сукупності фактичних даних, що підтверджують в силу ст. 251 КУпАП наявність ознак складу правопорушення, суддя вважає за необхідне постановити про закриття провадження в справі.

Дійшовши висновку про необхідність звільнення особи від адміністративної відповідальності через недоведеність її вини, суд не погоджується з іншими доводами ОСОБА_1 про порушення поліцейськими процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження про порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 року, в частині проведення огляду на місці зупинки транспорту у відсутність свідків суддя до уваги не приймає, виходячи з такого.

Хоча згаданою «Інструкцією…», а також «Порядком направлення водіїв

транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, і передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, проте статтею 266 КУпАП, яка впорядковує огляд на стан сп`яніння, встановлено, що під час проведення такого огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, и лише в разі неможливості їх застосування запрошує до участі в огляді двох свідків.

Так як співробітниками поліції здійснювався безперервний відеозапис процедури притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, який в силу ст. 266 КУпАП наданий суду, суддя не погоджується з твердженнями притягуємого до відповідальності про обов`язкову участь свідків в огляді.

Доводи про нероз`яснення прав та обов`язків, що встановлені статтею 268 КУпАП, також спростовує відеозапис, з якого випливає, що співробітник поліції ознайомила особу с усіма встановленими законом правами, в тому числі гарантованим Основним Законом правом відмови від надання пояснень.

Не знайшли підтвердження під час розгляду справи і заяви про використання мундштука, який не перебував в індивідуальній герметичній упаковці, а був наданий в розпакованому вигляді, оскільки відтворений суддею відеозапис свідчить про те, що перед застосуванням алкотестера ОСОБА_1 було продемонстровано кілька запакованих мундштуків, один з яких він вибрав.

Хибними є і твердження прострочення калібрування алкотестера Alcоtest Drager 6820, оскільки з інформації про використання алкотестера випливає, що його останнє калібрування здійснювалось 23 жовтня 2020 року, тобто не раніше ніж за шість місяців до проведення огляду на стан сп`яніння, який здійснювався 15 квітня 2021 року.

Заяви про безпідставне невідсторонення від керування транспортним засобом, які до того ж спростовує відеозапис в частині констатації поліцейськими паркування автомобіля без порушення правил безпечного руху, суддя до уваги не приймає, оскільки такі дії поліцейських охоплюються колом їх обов`язків, виконання яких простирається за межі предмету цього розгляду як таке, що не містить в собі жодної інформації про наявність або відсутність в діях особи ознак адміністративного правопорушення, за якими складений протокол.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 251, 252, 254, 256, 280 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП звільнити через відсутність в його діях ознак складу правопорушення.

Провадження в справі закрити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Щаслива