запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/303/22Головуючий у 1-й інстанції Дмитрюк О.В.
Єдиний унікальний №336/7335/21Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою 30.08.2021 року о 03 год. 16 хв. ОСОБА_1 по вул.Магістральній в районі будинку №92 в м.Запоріжжя, керував транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивував тим, що з відеозапису події неможливо встановити хронологію події, що відбувалась 30.08.2021 року, оскільки відеозапис є переривчастим. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено не ті відеоматеріали з нагрудних відеокамер, оскільки до суду надані відеодокази з нагрудних відеокамер АР 0077 та АР 0070, а у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено відео з бодікамер АР 00077 та 00070. Отже на його думку зазначений доказ є недопустимим та не може бути врахований на підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, в скарзі ОСОБА_1 зазначив, що ані Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, ані Інструкція про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затверджена наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, не визначає можливість здійснення відеофіксацій на «боді-камеру». Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою ці недоліки відеофіксації.

У протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, проте 30.08.2021 року він проходив двічі тестування саме на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що зафіксовано засобами відеофіксації.

Результат тестування на пристрій Alcotester Drager 6820 на місці зупинки транспортного засобу показав 0,29 ‰, а результати тестування у закладі охорони здоров`я 0 ‰. Жодного документу про результати проведеного тестування в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння складено не було.

До матеріалів справи поліцейськими не надавались ні сертифікати відповідності, ні свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, якою проводився його огляд на місці зупинці транспортного засобу. Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу від 30.08.2021 року його направлено до медичного закладу у зв`язку з результатом огляду, проведеного поліцейським, та виявленням ознак сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Отже, направлення надано йому саме на виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

В закладі охорони здоров`я у нього не виявлено стану алкогольного сп`яніння. Однак, поліцейські на свій розсуд прийняли рішення й про проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння, не маючи на те законних підстав, а також без визначення в нього жодних ознак наркотичного сп`яніння.

Суд не перевірив дотримання поліцейськими та лікарем-наркологом вимог Порядку та Інструкції, а також не витребував ні акту медичного його огляду, ні документів щодо проходження лікарем-наркологом, який здійснював огляд та складав висновок, тематичного удосконалення за відповідною програмою.

Таким чином, без достатніх матеріалів, зокрема відповідного направлення, акту огляду, доказів наявності у лікаря кваліфікації для проведення таких оглядів, акту медичного огляду, на підставі якого складено медичний висновок, не є можливим встановити ознаки, за яких лікар-нарколог дійшов висновку щодо наявності стану наркотичного сп`яніння.

Висновок складений лікарем-наркологом від 30.08.2021 року щодо результатів його медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння є недійсним, оскільки він складений із порушенням вимог Інструкції.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений повісткою 16 травня 2022 року та додатково SMS- повідомленням, а тому у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, доводи наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами, які були досліджені під час судового розгляду:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №292318 від 30.08.2021 року, за змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом;

-направленням водія на огляд до закладу охорони здоров`я, який міститься у матеріалах справи;

-висновком КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР № 4488 від 30.08.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, під дією наркотичної речовини амфетамін;

-актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння - амфетамін в сечі;

-результатом імунохроматографічного дослідження від 30.08.2021 року;

-відеофіксацією правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти медичний огляд на стан сп`яніння.

У апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОН України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, апелянтом не заперечується.

Поліцейськими протягом двох годин з моменту виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 забезпечено його доставку до медичного закладу для проходження огляду, обстеження проведено лікарем-фельдшером КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, проведено лабораторну діагностику, в результаті чого встановлено перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.

Із доводів апеляційної скарги не вбачається порушення ст.266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та складання висновків щодо результатів його медичного огляду.

Результати медичного огляду, проведеного 30 серпня 2021 року в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, ОСОБА_1 не спростовані.

У зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння водію було обґрунтовано запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, який водій пройшов.

ОСОБА_1 , будучи незгодним із проведеним щодо нього медичним оглядом, не був позбавлений можливості заявити в суді клопотання про повторне дослідження його біологічного матеріалу, про що йому було під відеозапис роз`яснено лікарем під час медичного обстеження. Проте з таким клопотанням ні ОСОБА_1 , ні його захисник до суду не звертались.

Доводи апелянта про те, що відеозапис, зафіксований нагрудною камерою поліцейського, є неналежним доказом, також безпідставні, оскільки застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію". Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України "Про Національну поліцію" (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них", затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100.

Доводи апелянта про те, що наданий відеозапис не є безперервним, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ніким не спростовано та не заперечується того факту, що події, які зафіксовані на наданих фрагментах запису, відбувалися в дійсності.

Вказаний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі, вказаними вище.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №292318 від 30.08.2021 року щодо ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. Із зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом. Зауважень ОСОБА_1 щодо змісту протоколу і пояснень по суті правопорушення протокол не містить.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, бо вони також не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП та врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та всі обставини справи.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 336/7335/21