КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Арсірія А.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Арсірія А.Р. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (десять тисяч двісті) грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 11.09.2021 року о 16 год. 02 хв. по вул. Чавдар, 22 в м. Києві керував транспортним засобом «GMC HUMMER», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року, захисник Арсірій А.Р. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що працівниками поліції не встановлено особу, яка керувала транспортним засобом, оскільки патрульна поліція прибула за викликом по факту вчинення ДТП після події, тобто інспектори не бачили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом; протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 склали як на власника транспортного засобу; будь-які інші докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «GMC HUMMER», д.н.з. НОМЕР_1 , у адміністративних матеріалах відсутні.

Водночас, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , який про розгляд справи у суді першої інстанції не повідомлявся у будь-який спосіб; на час розгляду справи ОСОБА_1 хворів на COVID-19.

Крім того, наявний в адміністративних матеріалах супровідний лист (а.с. 24) про направлення копії судового рішення ОСОБА_1 не може беззаперечно свідчити про отримання ним копії судового рішення з огляду на його зміст, який містить протиріччя щодо направлення судового рішення у порядку та строк, встановлені законом.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до ст. 62 Конституції України, суд уважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у адміністративних матеріалах відсутні докази на спростування обставин, наведених у клопотанні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , його захисника Арсірія А.Р., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ за №328163 від 11.09.2021 року, ОСОБА_1 11.09.2021 року о 16 год. 02 хв. по вул. Чавдар, 22 в м. Києві керував транспортним засобом «GMC HUMMER», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що транспортним засобом «GMC HUMMER», д.н.з. НОМЕР_1 , керувала його дочка, яка, паркуючи автомобіль, вчинила зіткнення з іншим транспортним засобом; під час оформлення європротоколу за фактом ДТП під`їхали працівники поліції та, не з`ясувавши фактичні обставини події, склали щодо нього як на власника автомобіля протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, попри те, що транспортним засобом він не керував.

Тобто, за таких обставин окремому з`ясуванню з обґрунтуванням належними доказами підлягає обставина «керування» ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що є складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Також в рішенні «Коробов проти України» від 21.07.2011 ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджуються зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Однак, адміністративні матеріали не містять жодного доказу на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі.

Досліджений у судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозапис із нагрудної бодікамери не містить будь-яких даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Водночас, очевидним є те, що на диску містяться п`ять окремих файлів, на яких частинами зафіксовані події у різні проміжки часу. Тобто, запис вівся вибірково і не був безперервним, що, у свою чергу, викликає об`єктивні сумніви щодо достовірності фактичних обставин, викладених у протоколі, оскільки свідчить про самовільне видалення частини файлів або примусове відключення бодікамери.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиції ЄСПЛ.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визначив кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Також у рішенні ЄСПЛ «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 зазначено, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Отже, суд першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (п. 2.5 ПДР України), знівелювавши принцип презумпції невинуватості, закріплений ст. 62 Конституції України.

Крім того, не може бути залишено поза увагою те, що фактичні обставини, встановлені судом (як це вбачається зі змісту постанови Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року), не узгоджуються з викладенням фактичних обставин у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ за №328163 від 11.09.2021 року, оскільки в постанові зазначено «керування в стані наркотичного сп`яніння», що є порушенням п. 2.9А ПДР України, в той час як у протоколі зазначено «керування з ознаками наркотичного сп`яніння» - п. 2.5 ПДР України. Тобто, суд першої інстанції вийшов за межі протоколу (пред`явленого обвинувачення).

Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про доведеність винності ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, формально послався на докази, належним чином їх не дослідивши та не оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх сукупності.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О. М. Сітайло

Справа № 33/824/826/2022 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Колесник О.М.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.