Житомирський апеляційний суд
Справа №275/910/21 Головуючий у 1-й інст. Данилюк О. С.
Категорія ч.1 ст.130 КупАП Доповідач Слісарчук Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Слісарчук Я.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно постанови, 15 жовтня 2021 року о 14 год. 35 хв. в смт. Брусилів на вул. Шевченка ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2121 н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2021 року, скасувати її, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що про існування оскаржуваної постанови дізнався із реєстру судових рішень. Вказує, що працівником поліції у протоколі невірно зазначено адресу його проживання, тому він не отримував повістки, які надсилав суд. Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові суддя зазначив, що його повідомлено про розгляд справи шляхом направлення повістки, що не є тотожним з її врученням. Посилається на те, що суд зробив запит в ДФС для отримання даних його ідентифікаційного номеру, однак не зробив запит щодо адреси його місця реєстрації. Вважає, що районний суд позбавив його можливості реалізувати право на правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування судового рішення.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Нестеренко М.М., будучи належним чином повідомленими апеляційним судом про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у їхню відсутність.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Апеляційний суд поновляє ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, оскільки вважає, що вказаний строк він пропустив з поважних причин.

Так, оскаржуване рішення судом було прийнято у відсутність ОСОБА_1 , копію захисник отримав 17.12.2021, а апеляційну скаргу на постанову суду було подано 22.12.2021.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного правопорушення стверджується зібраними по справі доказами, яким суд дав належну оцінку, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 090181 від 15.10.2021 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №923582 від 15.10.2021; відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції.

Вищевказані зібрані по справі докази свідчать про те, що ОСОБА_1 15 жовтня 2021 року о 14 год. 35 хв. в смт. Брусилів на вул. Шевченка керував транспортним засобом ВАЗ 2121 н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимог п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані правильно, а накладене на нього стягнення відповідає вимогам ст.33 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом його права на захист зокрема про те, що його суд не повідомив про час та місце розгляду справи і розглянув справу у його відсутності, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи видно, що суд належним чином повідомив ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, останній в судове засідання не з`явився тому суд розглянув справу у його відсутності.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи практику ЄСПЛ, вимоги ч.2 ст.268 КУпАП, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи та передбачених ст.38 КУпАП, строків накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП, згідно ч.3 ст.268 КУпАП, не є обов`язковою.

Також є безпідставними доводи скарги в тій частині, що суд зробив запит в ДФС для отримання даних його ідентифікаційного номеру, однак не зробив запит щодо адреси його місця реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, запит до ДФС було направлено 10.12.2021, після розгляду справи по суті, з метою належного оформлення виконавчого документа у справі. На думку апеляційного суду, підстави для перевірки правильності зазначення адреси проживання ОСОБА_1 у районного суду були відсутні, адже згідно поштових повідомлень про вручення судової повістки, ОСОБА_1 було особисто вручено судові повістки.

Постанова суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів наведених у апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2021 року щодо нього без зміни.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: