П О С Т А Н О В А

Іменем України

"25" травня 2022 р. Справа153/396/22

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В. за участю секретаря судового засідання Побережної Т.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Вовк Е.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 08.04.2022 о 22 годині 30 хвилин по вул.Виноградній в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, керував мопедом AIMAS, б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. На законну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння - відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 вину в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що вину в скоєному не визнає, тому що 08.04.2022 у них в гостях була ОСОБА_2 (донька дружини), приблизно о 21 годині вона поїхала на своєму електромопеді AIMA додому і через певний час зателефонувала та повідомила, що на дорозі, біля містка через річку, навпроти стоїть група чоловіків і вона боїться їхати, тому він разом з дружиною поспішили до неї. Приблизно о 21 годині 30 хвилин він перебував зі своєю родиною по вулиці Виноградна в м.Ямпіль і перед ними були чоловіки військовій формі та двоє чоловіків в цивільному одязі та сперечалися. ОСОБА_1 зазначив, що оскільки їх було вже троє (він, дружина та її донька), тому вони йшли і котили електромопед, ніхто на ньому не їхав. Порівнявшись з групою осіб, вони запитали чи не потрібна допомога, після чого військові попросили показати документи для встановлення особи і в цей час приїхали поліцейські, які були викликані до двох чоловіків в цивільному одязі, після чого чоловіків відпустили, а в нього почали вимагати документи на реєстрацію вказаного транспортного засобу та стверджувати, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і згодом стосовно нього склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за те, що він відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння він відмовився, оскільки не керував мопедом, про що повідомляв працівникам поліції, а також повідомляв, що вказаний мопед є власністю ОСОБА_3 .

Також, 04.05.2022 за вх.№2235, ОСОБА_1 надав суду клопотання, в якому виклав обставини, про які розповів у судовому засіданні, а також вказав, що оскільки він відмовився пройти тест за допомогою приладу Драгер на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції мали направити його до лікарні для проходження огляду, однак, його ніхто не направляв до лікарні для проходження огляду, що є грубим порушенням. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, тому просить суд закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Вовк Е.П., підтримала пояснення ОСОБА_1 та просила закрити провадження у справі, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із показань свідка ОСОБА_4 встановлено, що 08.04.2022 о 21 годині 30 хвилин зателефонувала донька і сказала, що вона доїхала до мосту через річку і боїться дальше їхати, оскільки там стоять люди, які між собою сперечаються. Тому вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 пішли, щоб провести доньку. Коли вони підійшли до того місця, де була донька, то побачили нацгвардійців і ще двох чоловіків, які про щось сперечалися. Потім приїхав наряд поліції, тих двох чоловіків відпустили, а почали звинувачувати її чоловіка в тому, що він пив і склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, хоча вони не бачили, щоб чоловік керував транспортним засобом, оскільки приїхали вже приблизно через 18 хвилин після того, як вони підійшли. Чоловік був напідпитку, оскільки того дня у них були гості, однак, мопедом він не керував, оскільки це доньки мопед.

Із показань свідка ОСОБА_5 встановлено, що 08.04.2022 він разом із військовослужбовцями та працівником поліції ОСОБА_6 ніс службу у патрулі в м.Ямпіль. Під час патрулювання, приблизно о 22 годині, по вул.Виноградна в м.Ямпіль, він бачив, як їхав електромопед, якого він зупинив. Вказаним мопедом керував ОСОБА_1 . Під час спілкування з ним він помітив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: було чути запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Тому вони звернулися по допомогу для фіксації правопорушення до відділення поліції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №322840 від 08.04.2022; письмові пояснення ОСОБА_5 ; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 08.04.2022; рапорт заступника начальника СРПП відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Козюка В. від 19.11.2021; відеозапис, а також заслухавши особисті пояснення ОСОБА_7 , пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважаю не доведеною його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, ознаками цього правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КУпАП України є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А тому, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №322840 від 08.04.2022 суд не бере до уваги як доказ вини ОСОБА_1 , оскільки викладені в ньому обставини про керування ОСОБА_1 08.04.2022 о 22 годині 30 хвилин по вул.Виноградній в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області мопедом AIMAS, б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, достовірно не підтверджені належними та допустимими доказами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.27 Постанови від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справа про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 у справі 404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів, які ним керували, що вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування останнім транспортним засобом, що дало би підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року (справа №161/5372/17) вказав, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_4 є дружиною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , а тому є зацікавленою особою у справі, ОСОБА_5 був членом патруля, який ніс службу разом з військовослужбовцями та працівниками поліції, а тому його показання не можуть бути нейтральними та об`єктивними.

Відповідно до правил, визначених п.5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

При дослідженні відеозапису, який міститься в матеріалах справи, встановлено, що на вказаному відеозаписі взагалі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а зафіксовано лише те, що ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння і пояснює, що мопедом він не керував.

Таким чином, жодний із приєднаних до справи доказів не спростовує наведені особою, яка притягується до відповідальності, твердження про те, що він не керував 08.04.2022 о 22 годині 30 хвилин по вул.Виноградній в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області мопедом AIMAS, б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови.

Вищевикладене свідчить про те, що працівниками Національної поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом поза розумним сумнівом, зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. У справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження в справі необхідно закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 130, 221, 251, 245, 247, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Р.В. Швець