Провадження № 3/756/64/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №118696 від 09.09.2021, 09 вересня 2021 року о 22 год. 30 хв. в м. Києві по пр.-т. Оболонський, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21112», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «ALKOTEST» № 6820 Drager, результат огляду становить 1,64‰, чим порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подію було зафіксовано на камеру серії АА-00259.

Будучи неодноразово належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП на адресу місця проживання та направленням смс-повідомлення на номер телефону, повідомленого поліцейському під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 жодного разу у судове засідання не з`явивсь та не повідомив суду про поважні причини свого неприбуття. При цьому, 02.02.2022 на адресу суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Нурієва Р.Б. надійшло клопотання про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення до Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції НПУ для належного оформлення. 30.05.2022 до суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Нурієва Р.Б. надійшло клопотання, у якому повідомляє, що 14.05.2022 він адвокат Нурієв Р.Б. був мобілізований та наразі перебуває на військовій службі в Черкаському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки Черкаської області, враховуючи, що він, як захисник ОСОБА_1 не може з`явитися в судове засідання, просить відкласти судове засідання, без його участі розгляд справи не проводити.

Одночасно, слід зазначити, що про бажання захисником надати додаткові пояснення, подати докази чи заявити будь-які інші клопотання, необхідні для розгляду справи, в клопотанні вказано не було.

Також, ОСОБА_1 будучи обізнаним про розгляд справи, мав можливість скористатися юридичною допомогою іншого захисника. Однак, ОСОБА_1 не скористався таким правом, при тому що адміністративна справа відносно нього перебуває у провадженні суду вже майже рік, тому суд вважає, що наведена поведінка учасників процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КпАП України.

Суд вважає, що розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката Нурієва Р.Б. є цілком виправданим, оскільки перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог ст. 38, 277 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, оскільки положення ч. 2 ст. 268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, на підставі наявних в ній доказів.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Нурієва Р.Б.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Нурієва Р.Б. про направлення матеріалів справи Управлінню патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції НПУ для проведення належного оформлення, суд вважає зазначити таке.

Підстави для повернення, зазначені захисником у своєму клопотанні, підлягають оцінці при ухваленні остаточного рішення по справі, в тому числі належності та допустимості наданих доказів, а тому не можуть бути самостійною підставою для повернення протоколу для належного оформлення.

Вивчивши та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд відповідно до положень ст. 1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту ч.1 ст.130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

За положеннями ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічна норма закріплена у п. 7 розділу І Інструкції.

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №118696 від 09.09.2021, 09 вересня 2021 року о 22 год. 30 хв. в м. Києві по пр.-т. Оболонський, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21112», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. За згодою ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «ALKOTEST» № 6820 Drager, подія фіксувалась на нагрудну камеру. Результат тестування на алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 склав 1,64 ‰.

Після ознайомлення з результатами алкотестеру ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога не проходив, чим не спростував результати тестування на приладі «Драгер».

Між тим, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується долученим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського серії АА-00259; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 118696 від 09.09.2021; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння склав 1,64‰ та чеком газоаналізатора «ALKOTEST» № 6820 Drager, з результатами якого останній був згоден, про що свідчить його підпис, а також, розпискою від 09.09.2021.

Щодо аргумента захисника про те, що відеозапис, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, не засвідчений цифровим підписом, слід зазначити, що такий запис не є електронним документом в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а тому положення статті 7 наведеного вище Закону щодо необхідності електронного цифрового підпису на нього не розповсюджуються.

Також, слід зазначити, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить вимог щодо обов`язкового скріплення відеозапису як доказу в справі про адміністративне правопорушення, електронним цифровим підписом.

З огляду на викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, оскільки наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи особистість, майновий стан та ступень винуватості ОСОБА_1 , характер та суспільну небезпеку вчиненого ним правопорушення, суд уважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, тобто у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 256, 268, 276, 277, 283, 284, 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя М.М.Ткач