Дата документу Справа № 334/140/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/140/22 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження №33/807/273/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Дерев`янко І.О., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Дерев`янко І.О. на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 9 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 27 грудня 2021 року о 23 год. 43 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Зачиняєва напроти буд. №20 в м. Запоріжжя з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей які не реагують на світло, поведінка яка не відповідає обстановці, підвищена жвавість мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився. Від керування автомобілем відсторонений про повторність попереджений.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністартивна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Дерев`янко І.О. вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що за показами ОСОБА_1 він не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейський прийшов до такого висновку з візуального огляду водія, при цьому останній не міг поїхати до медичного закладу, оскільки у нього в автомобілі знаходилась малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що працівниками поліції не було зафіксовано факт керування ОСОБА_1 в момент зустрічі з ними, оскільки останній не керував авто через його несправність, авто стояло на узбіччі дороги. Звертає увагу, що тестування приладу «Драгер» ОСОБА_2 не було запропоновано, працівники патрульної поліції не залучали свідків, в момент фіксування адміністративного правопорушення. Отже, на думку сторони захисту, суд неправомірно прийшов до висновку про наявність вини ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись лише на свідчення патрульного, які не підтверджено свідками. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, та присутність захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Дерев`янко І.О., яка зазначила про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 ,що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Дерев`янко І.О., яка підтримала апеляційну скаргу, акцентувавши увагу суду на недотриманні працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, перевіряючи законність постановленого судом рішення, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається із постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАп за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Однак, з таким висновком суду апеляційна інстанція не може погодитися у зв`язку з наступним.

Матеріали справи схиляють апеляційну інстанцію до висновку, що місцевий суд не звернув увагу на певні обставини.

Так, звертаючись до змісту оскаржуваної постанови, слід констатувати відсутність жодного належного обґрунтування висновку районного суду про доведеність провини ОСОБА_1 , що вочевидь не надає можливості стверджувати про законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.

Визнаючи вину ОСОБА_1 доведеною, суд не перевірив належним чином докази на підтвердження законності вимог працівників поліції та обґрунтованості їх сумнівів щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а також було порушено процедуру огляду передбачену ст. 266 КУпАП.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У ч. 4 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З оглянутого відеозапису не вбачається наявність візуальних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_2 , на ньому лише зафіксовано відповідь ОСОБА_2 про поломку автомобіля, який стоїть на узбіччі. Далі, лунає пропозиція працівника патрульної поліції проїхати в медичний заклад. При цьому метою проїзду до лікарні зазначається стан або наркотичного, або алкогольного сп`яніння, а ознаки того чи іншого стану працівники поліції взагалі не зазначають. Між тим мова, поведінка ОСОБА_2 , його рухи є адекватними, поведінка останнього не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність у останнього ознак наркотичного або алкогольного сп`яніння, які до того ж не були озвучені працівником патрульної поліції.

Звертають на себе увагу і мотиви відмови ОСОБА_2 від запропонованого огляду у вигляді перебування на місці зупинки його неповнолітньої дитини у зимовий нічний час.

Вищенаведене переконує апеляційний суд, що зафіксовані на відео обставини щодо підозр перебування водія у стані не визначеного сп`яніння вочевидь не відповідають відомостям, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно перебування ОСОБА_2 у стані саме наркотичного сп`яніння з зазначенням відповідних ознак.

Вказані обставини впливають на встановлену ст. 266 КУпАП процедуру огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння і недотримання вказаної процедури є суттєвим порушенням.

Окремо слід зауважити, що працівники патрульної поліції, зазначаючи про стан, зокрема і алкогольного сп`яніння, взагалі не пропонували ОСОБА_2 проходження медичного огляду на місці зупинки з використанням спеціальних засобів, одразу пропонуючи проїхати до медичного закладу.

Сукупність наведених вище обставин переконують суд у штучності створеної ситуації, і вочевидь не слугують підтвердженням провини ОСОБА_2 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин.

Отже, з урахуванням наведеного та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КупАП апеляційний суд дійшов висновку, що запропонований працівниками поліції порядок огляду на стан сп`яніння не відповідає законодавчо встановленій процедурі, що є підставою для визнання встановленого факту відмови ОСОБА_2 від огляду на стан сп`яніння недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до непогодження з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, що за вже встановлених порушень, суттєво не впливає на висновки суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Дерев`янко І.О. задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 9 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник