Справа № 747/63/22
Провадження№ 3/747/36/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2022 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2022 року в 05 год 15 хв в смт Талалаївка на вул Перемоги водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN CC, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що проявлялось в нечіткій мові, почервонілому обличчі та запаху алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст 130 КУпАП. Крім того, 12 лютого 2022 року в 16 год 30 хв в смт Талалаївка на вул Перемоги водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN CC, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що проявлялось в нечіткій мові, почервонілому обличчі та запаху алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст 130 КУпАП. Про вчинення ОСОБА_1 даних адміністративних правопорушень працівниками Прилуцького РВП було складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст 130 КУпАП справа № 747/63/22 (провадження № 3/747/36/22) та справа № 747/64/22 (провадження № 3/747/37/22).

Згідно ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої зі більш серйозне правопорушень з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь яке з вчинених правопорушень. Таким чином, суд приходить до висновку, що поскільки на даний час на розгляді в суді перебуває два протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, то у відповідності до положень ст. 36 КУпАП дані справи необхідно об`єднати в одне провадження і розглядати об`єднану справу в одному провадженні з присвоєнням об`єднаній справі номеру 747/36/22 (провадження № 3/747/63/22).

У судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 заявив, що з обставинами, викладеними в протоколах, ОСОБА_1 не погоджується. Так, у протоколі серії ДПР18 № 473807 від 12.02.2022 зазначено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився. Але у даному випадку протокол складений з порушенням вимог ст 266 КУпАП, що тягне за собою недійсність самого огляду. Крім того, матеріалами справи не підтверджено той факт, що ОСОБА_1 керував зазначеним в протоколі автомобілем, оскільки відеозапис цього не містить. Також на відеозаписі, долученому працівником поліції до протоколу, зафіксовано, що ОСОБА_1 погодився їхати в лікарню. Крім того, до протоколу не долучені письмові пояснення свідків, які зазначені в протоколі, відсутній документ, що посвідчує особу та на підставі якого фактично така особа була встановлена, не роз`яснено права і обов`язки особі, відносно якої складається протокол, відсутній акт огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспорт ного засобу з використанням спеціальних технічним засобів, відсутнє письмове направлення водія на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, не встановлено фактичних обставин справи, не відсторонено водія від керування. Аналогічні порушення і в протоколі серії ДПР18 № 471125 від 12.02.2022. У судовому засіданні захисник заявив клопотання про закриття провадження по справах у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи, що міститься на долученому до протоколів дисках, приходить до наступного висновку.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП. Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Тобто складом адміністративного правопорушення, за яким складено протокол відносно ОСОБА_1 , є саме відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно ч. 5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення. Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

З оглянутого в судовому засіданні диску, який долучено до одного з протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вбачається того факту, що водій відмовився проти огляд на стан сп`яніння, на диску зафіксована там особа, яка знаходиться за кермом стоячого автомобіля, сказав «їдем» на пропозицію поліцейського проїхати в медичний заклад, хоча будь-яких ідентифікуючих ознак щодо осіб на відеозаписі немає, та і сам запис фрагметраний, частково з відеореєстратора службового автомобіля, частково з нагрудної камери працівника поліції. Також на диску не зафіксовано руху автомобіля.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП та постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду». Відповідно до цих нормативних актів, а саме частин 1, 2 ст. 266 КУпАП та пунктів 2-5 Порядку, а також п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Також суд звертає увагу на те, що згідно постанови КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (пунктів 3, 4, 6), наказу МВС та МОЗ України від 09.09.2009 року № 400/666 (пунктів 1.2, 1.6, 1.7, 2.1-2.8) інспектор повинен провести огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Цей огляд повинен проводитися у присутності двох свідків. В разі відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у разі незгоди з результатами даного огляду, інспектор зобов`язаний направити водія пройти огляд до найближчого медичного закладу, виписавши направлення на огляд згідно форми, що приведена в додатку 1 до Інструкції № 400. Згідно п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Судом встановлено, що дані вимоги закону уповноваженою особою не дотримані, направлення в медичний заклад не виписувалось, не відомо, як саме працівником поліції встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені ним в протоколі. Для дачі в судовому поліцейський, який складав протокол, не з`явився. Що стосується протоколу серії ДПР18 № 471125, то суд вважає за необхідне зазначити, що з оглянутого в судовому засіданні відеозапису взагалі не вбачається, що це саме ОСОБА_1 керував зазначеним в протоколі автомобілем VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_1 , як встановлена була його особа, не відомо, як саме працівником поліції в даному випадку встановлені ознаки алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 , не зафіксована його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що протоколи про адміністративне правопорушення, складені з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, і тому не можуть вважатись достатніми доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП саме за відмову пройти на місці огляд на стан сп`яніння чи відмову проїхати в лікарню на медичний огляд. Даний висновок суду зроблений на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.10.2010 року у справі № 23-рп/2010, де у пункті 4 зазначено, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин суд приходить до висновку, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення необхідно тлумачити на його користь.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Виходячи із вищезазначеного суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події адміністративного правопорушення, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння - протоколи від 12 лютого 2022 року складені з порушенням вимог КУпАП та не містять достатніх доказів цього, у зв`язку з чим суд приходить до висновку до цих правовідносин застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 245, 247, 252, 268, 269, 272, 283, 285, 287-289 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП справа № 747/63/22 (провадження № 3/747/36/22), справа № 747/64/22 (провадження № 3/747/37/22 об`єднати в одне провадження і об`єднаному провадженню номер № 747/63/22 (провадження № 3/747/36/22).

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: Л.В.Тіщенко