Єдиний унікальний номер 761/2354/22
Апеляційне провадження № 33/824/1438/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва 03 травня 2022 року, прийняту відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 214650 ОСОБА_2 31 грудня 2021р. о 23:50 год., керуючи автомобілем «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Володимирській, 58 в м. Києві при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «Мaserati» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 травня 2022 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, закрите у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, інший учасник ДТП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, просить постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 03 травня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким ОСОБА_2 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

При вирішені даної справи суд першої інстанції фактично своє рішення обґрунтовував лише тим, що ОСОБА_2 надав до суду висновок експерта №3-01/22 ТОВ «Столичне бюро технічних експертиз», в якому експерт зазначив про те, що від одноособових дій ОСОБА_2 розвиток подій перед ДТП не залежав, а тому в його діях не вбачається невідповідності вимогам Правилам дорожнього руху України.

В постанові по даній справі суд першої інстанції зазначав, що на спростування встановлених вищевказаним висновком експерта обставин та механізму ДТП іншими учасниками ДТП не було надано доказів, клопотань про допит експерта рецензування експертного висновку чи клопотання про призначення по справі повторної експертизи. За таких умов за висновками суду першої інстанції провадження у справі підлягало закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Дана позиція суду першої інстанції не може бути прийнята судом апеляційної інстанції.

Розгляд справи має бути здійснений за всіма наявними у матеріалах справи доказами. Їм має бути надана належна оцінка по суті питання, а не лише оцінка факту наявності одного з видів доказів. При цьому апеляційний суд зважає і на те, що фактично пояснення з детальними запереченнями проти вищевказаного висновку експерта іншим учасником ДТП були надані, однак суд першої інстанції в оскаржуваній постанові жодним чином не надав оцінки ні запереченням на висновок експерта, ні позиції іншого учасника ДТП в цілому.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду. Враховуючи наведене, суд, розглядаючи справи на засадах безсторонності та неупередженості, приходить до висновку щодо відсутності повноважень витребовування додаткових доказів за власною ініціативою. Зважаючи на викладене, розгляд справи має бути здійснений лише за тими матеріалами, які містяться у справі.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

В порядку ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, в якому обвинувачується особа, чи винна така особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві до суду були скеровані матеріали, які містили наступні документи: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №214650; пояснення ОСОБА_1 ; пояснення ОСОБА_2 ; копія заяви ОСОБА_2 ; два диски з фото та відеоматеріалами.

В ході розгляду справи до суду першої інстанції учасниками ДТП по суті предмету розгляду були надані: висновок експерта №3-01/22 ТОВ «Столичне бюро технічних експертиз»; пояснення ОСОБА_1 , які фактично є його рецензією вищевказаного експертного висновку.

Всі вищевказані документи мають бути враховані судом при вирішенні справи.

Відповідно до наявного у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №214650, ОСОБА_2 інкриміновано порушення п. 10.1. Правил дорожнього руху України. За таких умов саме наявність в діях ОСОБА_2 складу порушення даного пункту ПДР (і лише його) і є предметом розгляду у даній справі. При цьому суд не може встановлювати в рамках даної справи як наявність порушення інших пунктів ПДР в діях ОСОБА_2 , так і порушення ПДР з боку ОСОБА_1 , оскільки це виходить за межі розгляду даної справи.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Таким чином в даному конкретному випадку ОСОБА_2 інкриміновано те, що перед початком маневру, а саме зміни однієї смугу руху на дорозі на іншу, він не переконався в безпечності свого маневру та створив таким маневром перешкоду іншому учаснику руху - ОСОБА_1 , внаслідок чого й відбулося зіткнення обох авто. Таким чином початком маневру ОСОБА_2 , який є предметом розгляду у даній справі, є початок зміни ним смуги руху - з другої на першу смугу по вул. Володимирській, 58 в м. Києві.

В матеріалах справи наявний компакт-диск з двома файлами відеозаписів камер міського спостереження (10.9.13.21_Шевченка-Володимирська_ та 10.9.13.31_Володимирська(університет)_).

Як вбачається із відеозапису 10.9.13.31 (02.25 секунда від початку фрагменту запису), автомобіль Land-Rover-Discovery розпочав маневр перестроювання, оскільки його колеса наїжджають на розподільну лінію дорожньої розмітки між другою та першою смугами руху. При цьому перша смуга руху на той момент є повністю вільною, оскільки в цей час автомобіль під керуванням ОСОБА_1 знаходився в другій смузі руху і жодного іншого автомобіля на час, коли ОСОБА_2 розпочинає свій маневр, в цій смузі руху немає.

Далі, на цьому ж відеозаписі на 03.17 секунді від початку запису видно, що автомобіль ОСОБА_1 також починає маневр перестроювання із другої у першу смугу руху, і на цей час обидва автомобілі займали приблизно однакове положення на дорозі по відношенню до лінії розділу смуг руху (праві колеса автомобілів перетнули цю лінію, більша частина авто ще залишалася у другій смузі руху).

За таких умов з даного відеозапису вбачається, що на час початку виконання ОСОБА_2 маневру перестроювання з другої в першу смугу руху (а саме цей час порушення йому інкриміновано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №214650 і саме питання наявності чи відсутності такого порушення і є межами розгляду у даній справі), жодної перешкоди для такого маневру в першій полосі руху не існувало. За таких умов твердження поліції про те, що ОСОБА_2 в порушення вимог ПДР не переконався в безпечності свого вищезгаданого маневру, не відповідає дійсним обставинам.

Вищевказані обставини фактично відповідають тій позиції, яку займав ОСОБА_2 в своїх поясненнях. Натомість пояснення ОСОБА_1 суперечать як поясненням ОСОБА_2 , так і зазначеним вище відеоматеріалам.

При вирішенні даної справи апеляційний суд погоджується із позицією апелянта щодо неналежності представленого ОСОБА_2 до суду експертного висновку, зокрема щодо відсутності у ньому всіх належних реквізитів такого роду експертних висновків, а також використання експертом відомостей, які не є частиною матеріалів справи, в тому числі й обмірів довжини певних частин дорожньої розмітки, які, як пояснив представник ОСОБА_2 в залі судового засідання в апеляційній інстанції, він здійснив самостійно та надав експерту, але не надав такі дані до матеріалів справи. Крім того суд звертає увагу також і на те, що в основу висновку експерта була покладена теза про нездійснення ОСОБА_2 маневру перестроювання в іншу смугу руху, в той час як на обох наявних в матеріалах справи відеозаписах вбачається, що перед ДТП більша частина автомобіля ОСОБА_2 вже перебувала першій смузі руху. Зазначене з точки зору апеляційного суду обумовлює необхідність критичного відношення до згаданого висновку експерта, який суперечить іншим матеріалам справи.

Незважаючи на неналежність наявного у справі висновку експерта, враховуючи оцінку інших матеріалів справи, яка була наведена вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому порушення п. 10.1 ПДР України. За таких умов висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, незважаючи на хибність використаних для цього підстав, апеляційний суд вважає належним. Зважаючи на вказане, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва 03 травня 2022 року про закриття провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба