КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/1239/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року під головуванням судді Скрипник О.Г., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за те, що 17.09.2021 о 12 год. 40 хв. по пр. Правди, 4/2 в м. Києві, керуючи автомобілем «ВАЗ 219000» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідність обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

З урахуванням зазначеного правопорушення до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Не погодившись з указаною постановою, 11 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, не повне з`ясування фактичних обставин у справі та не належне оцінення доказів, просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог зазначено, що районним судом порушено право на захист та на справедливий суд.

Вказує, що в судовому засіданні своєї вини не визнав, оскільки ознаки наркотичного сп`яніння були відсутні, неприродна блідність обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці є побічним ефектом після щеплення вакциною від Covid.

Зазначає, що в порушення додатку І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння, працівниками поліції не надано направлення для проходження медичного огляду, який є обов`язковим в даному випадку.

Крім того, не належним доказом є відеозапис з місця події, оскільки він не являється безперервним і між його фрагментами наявні часові проміжки, а тому його не може бути покладено в основу доведеності вини.

Не було також роз`яснено працівниками поліції права передбачені ст. 268 КУпАП, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

З указаних підстава, зазначає, щ протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам Інструкції та є складений з порушеннями її вимог.

У судове засідання скаржник не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, поважність причин неявки у суд не надав, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

На обґрунтування того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції (а.с.1, 2).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 17 вересня 2021 року, о 12 год 40 хв в м. Києві, по пр. Правди, 4/2, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом "ВАЗ 219000" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідність обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення,передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається з відеозапису, камера АА - 00055, записаними на DVD диск, який переглянутий судами, зафіксовано, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 направитися до нарколога для проведення огляду, а також роз`яснено про наслідки відмови не проходження такого огляду, між тим ОСОБА_1 відмовився, вказавши, що вакцинувався щепленням від Covid та погано себе почуває, є втомленим та напередодні випив вина (а.с. 2).

Пунктом 2.5. ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 444434 від 17 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції АА - 00055.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

На переконання суду, вказані докази беззаперечно доводять те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , підписаного ним особисто, вимогам ст. 256 КУпАП, судом не встановлено.

Посилання ОСОБА_1 на те, що працівниками поліції не було складено письмове направлення водія на огляд до медичного закладу, що є порушенням вимог Інструкції, між тим, на думку суду, це порушення не може бути підставою для визнання процедури проходження огляду на стан сп`яніння такою, яка є підставою для закриття провадження. Долучені до справи докази у повному обсязі підтверджують факт пропонування ОСОБА_1 працівниками поліції пройти саме огляд в медичному закладі, що за своїм змістом є направленням, а також підтверджено його відмову від проходження такого огляду в протоколі та на відеозаписі.

Посилання на не роз`яснення ОСОБА_1 його прав, чим було порушено його право на захист судом, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції АА - 00055.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для їх скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують самого факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар