Провадження № 33/801/376/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Кузьміна Євгена Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 травня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 травня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Як зазначено в постанові суду, ОСОБА_1 26 жовтня 2021 року о 09 год. 12 хв. в м. Вінниці, вул. Замостянська, 36, керував транспортним засобом ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у КНП «ЦТЗ Соціотерапія» Вінницької обласної ради у лікаря-нарколога. Висновок лікаря-нарколога №2491, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із постановою суду, Кузьміним Є. О. , який діє в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що аналіз сечі ОСОБА_1 не зміг здати з фізіологічних причин, що було розцінено лікарем як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, відповідно до пункту 12 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

ОСОБА_1 не відмовлявся від здачі крові для проведення лабораторного аналізу, однак лікар не пропонував йому здати кров.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , вважаю, що пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП зроблений на підставі наступних доказів : протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 403389 від 26 жовтня 2021 року (а. с. 2), висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 жовтня 2021 року (а. с. 4), письмових пояснень ОСОБА_1 (а. с. 5), рапортові інспектора взводу № 1 роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтинанта поліції Комар Р. від 26 жовтня 2021 року (а. с. 6); відеозапису з місця події (а. с. 7).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про недоведеність вини в діях ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність прямого умислу, а саме свідомого небажання особи проходити медичний огляд за наявності законних підстав для його проходження та за відсутності порушень зі сторони працівника поліції та особи, яка проводить огляд, встановленого законом порядку проведення медичного огляду.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як видно зі справи, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а зазначив, що не міг здати аналіз сечі з причин, що не залежали від нього. Пізніше через те, що він не міг здати аналіз сечі, на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не відмовлявся від проходження огляду, поїхав з працівниками поліції до медичного закладу та не ухилявся від здачі аналізів, а навпаки, намагаючись виконати вказівки лікаря, однак з фізіологічних причин не міг здати аналіз сечі.

Відповідно до пункту 12, 13 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Водночас, ураховуючи те, що у справі відсутні достатні докази про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки містяться докази того, що він не міг здати аналіз сечі. Як свідчать матеріали справи, зокрема, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , останньому не було запропоновано здати інший, окрім сечі, біологічний матеріал для проведення дослідження на стан наркотичного сп`яніння, заважаючи на те, що протягом тривалого часу він не міг здати сечу на дослідження.

Крім того, відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В протоколі про адміністративне правопорушення свідки правопорушення, а також дії водія, щодо ухилення від огляду жодним чином не відображені, що унеможливлює його використання як доказу в справі відповідно до статті 256 КпАП України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», - визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 не доведено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною восьмою статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Виходячи з наведеного, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Кузьміна Євгена Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 травня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота