Дата документу Справа № 333/4602/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/4602/21 Головуючий в 1 інст. Наумова І.Й.
Провадження №33/807/66/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Литвиненко Т.М., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 25.06.2021 року о 04.23 год. в м. Запоріжжі, в Комунарському районі по вул. Космічна, 110, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини роту, хитка хода, млява мова. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що транспортним засобом він не керував, а лише перебував в салоні зламаної автівки до приїзду водія ОСОБА_2 , який поїхав за запчастинами, дану обставину підтвердив свідок ОСОБА_2 , однак суд не взяв його покази до уваги. Далі, до нього під`їхали працівники поліції, які висунули вимогу про необхідність від`їхати з місця стоянки авто, він підкорився та трохи проїхав, а потім останні запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, він відмовився, оскільки вживав спиртне. При цьому, працівник поліції, у порушення вимог ст. 266 КУпАП пропонував ОСОБА_1 пройти огляд лише у лікаря нарколога по вул. Сєдова. Посилаючись на норми КУпАП, рішення ЄС просить постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Литвиненко Т.М., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 267583 від 25.06.2021 року (а.с. 1) та визнаних судом доведеними підтверджується:

направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4); актом огляду на стан сп`яніння (а.с. 5), довідкою адмінпрактики та архівом правопорушень (а.с. 3, 7) відеозаписом події (а.с. 8).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Посилання в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом перевірені апеляційний судом і встановлено наступне.

Так, відеозаписом події, долученого до справи, зафіксовано факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 , який зупиняється та на вимогу працівника поліції водій надає відповідні документи.

Наведена ОСОБА_1 версія щодо керування автівкою іншою особою, а саме ОСОБА_2 з`явилася під час розгляду справи у суді першої інстанції та, з огляду на її спростування дослідженими матеріалами, давали суду підстави для критичної оцінки як таких пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності, так і пояснень свідка ОСОБА_2 .

Отже, на думку апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву.

При цьому як перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, так і відмова останнього від проходження медичного огляду не спростовуються апелянтом.

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП.

Навіть з огляду на пояснення ОСОБА_1 про пропозицію з боку працівників поліції від`їхати, чому він підкорився, слід відмітити, що водій, розуміючи власний стан алкогольного сп`яніння, що могло бути своєчасно не помічено працівниками патрульної поліції, повинен був з метою дотримання вимог п. 2.9 ПДР утриматися від керування автівкою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доводи апелянта щодо порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння спростовуються матеріалами справи, зокрема актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5) та направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння від 25.06.2021 р. (а.с. 4), в яких зазначено, що 25.06.2021 р. працівниками поліції у ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, хитка хода, млява мова. ОСОБА_1 працівниками поліції пред`явлена вимога пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законодавством порядку: на місці зупинки за допомогою спецприладу Драгер або в медичному закладі, проте водій відмовився від проходження зазначеного огляду.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст.294КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник