Справа № 346/3103/21
Провадження № 3/346/13/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП),-

ВСТАНОВИВ:

02.07.2021 року о 01:45 год. в м. Коломия, по вул. Миколайчука, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», номерний знак « НОМЕР_3 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився. В судовому засіданні 02.11.2021 року ОСОБА_1 свою вину у вказаному правопорушенні заперечив з підстав, вказаних ним в письмових запереченнях, згідно з якими просить провадження в даній справі закрити.

Зазначає, що 02.07.2021 року він підвозив свого товариша ОСОБА_2 та, рухаючись в сторону вокзалу в м. Коломия Івано-Франківської області, помітив проблискові маячки, на що одразу зупинив транспортний засіб. Працівники поліції, підійшовши до автомобіля не представились, поводили себе агресивно, а враховуючи те, що у зв`язку із його діяльністю в громадській організації у нього неодноразово виникали суперечності з працівниками поліції, в нього була недовіра до їх дій. Звертає увагу, що зі змісту направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яке було складено ОСОБА_3 02.07.2021 року о 02:00 год., вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі відмовився. Однак, ОСОБА_3 не пропонував йому проїхати в медичний заклад для проходження такого огляду та не складав в його присутності вказане направлення. Навпаки, недовіряючи працівникам поліції, він сам вимагав в них, щоб вони доставили його в медичний заклад для проходження такого огляду, на що працівники поліції йому відмовили та вимагали пройти огляд виключно на місці зупинки транспортного засобу. Даний факт він хотів описати в поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення, однак, працівники поліції не надали йому таку можливість. На відеозаписі, який долучений до матеріалів справи, не зафіксовано момент, коли працівники поліції пропонують йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на ньому також відсутній процес оформлення працівниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та самого протоколу про адміністративне правопорушення. Відеозапис, який триває 2 хв. 30 сек. також не містить початку спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції. Крім того, останні не залучили для оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення двох свідків, у зв`язку з тим, що відсутній відеозапис події. Також зазначає, що по факту службового підроблення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02.07.2021 року зобов`язано уповноважену особу внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_1 від 07.08.2021 року.

Його захисник, адвокат Микитюк Р.В. в судовому засіданні вину ОСОБА_1 заперечив, та зазначив, що всупереч Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, долучений до матеріалів справи відеозапис проводився не безперервно, на ньому не зафіксовано момент складання протоколу так і направлення водія на огляд в медичний заклад. Також повідомив, що по факту службового підроблення відкрито кримінальне провадження, однак, не зрозуміло на якій саме стадії зараз перебуває досудове розслідування.

Однак, вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:

- даними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 244292 від 02.07.2021 року, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення (а.с. 1);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, нечітка хода, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с.2);

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.07.2021 року до закладу охорони здоров`я - «ЦРЛ», яке виписане на ім`я ОСОБА_1 з посиланням на ознаки сп`яніння, що були виявлені у останнього, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, нечітка хода, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 3);

- даними переглянутого відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано процес спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 , який перебуває в автомобілі з включеним двигуном. На пропозицію працівників поліцій ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, останній зазначив, що він не збирається дути в Drager, забрав чоловіка з вечірки, часу немає на ці всі штуки , я чітку відповідь вам даю, я не буду, відпустіть мене будь ласка . Крім того, в процесі спілкуванні з працівником поліції зазначив, що випив 20 грам віскі поки чекав на пасажира.

Допитаний в судовому засіданні 02.11.2021 року свідок ОСОБА_2 , який є знайомим ОСОБА_1 , пояснив, що в ніч з 01.07. на 02.07.2021 року перебував на приватній вечірці. Близько 02:00 год., побачивши ОСОБА_1 , який був ведучим на вечірці, попросив підвезти його. Рухаючись по вул. Миколайчука в м. Коломия Івано-Франківської області, вони зупинились, оскільки помітили автомобіль з включеними проблисковими маячками. До їхнього транспортного засобу підійшли працівники поліції та, не представившись, почали вимагати надати документи, забравши які, вели себе агресивно, підвищували голос, після чого повідомили, що з салону автомобіля чути запах алкоголю. ОСОБА_2 сказав їм, що це він випивав, незважаючи на це, працівники поліції попросили ОСОБА_1 вийти з автомобіля. Чув, як ОСОБА_1 казав працівникам поліції про своє бажання проїхати в медичний заклад для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що вони йому відповіли, що потрібно проходити тест на місці зупинки ТЗ. Тоді ОСОБА_1 сказав, що зараз напише про це в поясненнях, але працівники поліції вирвали з його рук аркуш паперу, сіли в службовий автомобіль та поїхали.

Згідно з п.2 Інструкції про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, а також що передбачені у п.4 названої Інструкції, а саме наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Діючим законодавством про адміністративне правопорушення, зокрема приписом ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що у даному випадку є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Уразі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

При цьому, слід зазначити, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час їх складання ОСОБА_1 відмовився від дачі письмових пояснень.

Суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи».

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності його вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Суд вважає, що ситуація, відповідно до якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, вимагала від нього надати детальні пояснення, щодо обставин, які призвели до таких наслідків.

Крім того, матеріали справи станом на час розгляду справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, як і не містять результатів такого оскарження.

При цьому слід зазначити, що не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що свідки не залучалися, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, на яку посилається ОСОБА_1 , під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що свідки не залучалися, а до протоколу додаються матеріали, зокрема, відеозапис.

Безпідставними слід визнати пояснення ОСОБА_1 про те, що він бажав проїхати в медичний заклад для проходження огляду, оскільки це не знайшло свого підтвердження у переглянутому відеозаписі.

Суд розцінює критично пояснення ОСОБА_1 та його захисника, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами. Також суд вважає, що заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в той час коли докази свідчать про протилежне, є його наміром уникнути відповідальності за вчинення правопорушення. Пояснення свідка ОСОБА_2 суд до уваги не приймає, оскільки він є знайомим ОСОБА_1 , а тому є зацікавленим в результатах розгляду справи.

На підставі вищенаведеного та, керуючись ст.ст.33, 40-1, 221, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок у дохід держави: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Суддя Яремин М. П.