КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року м. Київ

Справа №752/1222/22

Апеляційне провадження №33/824/1001/2022

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року за матеріалами, які надійшли з Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП , та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 496, 20 грн.

Постанова суду мотивована тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_2 , поясненнями ОСОБА_1 , як письмовими так і наданими в суді, копією довідки №13726 щодо виявлення у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень від 29 грудня 2021 року.

Не погодилась із вказаною постановою ОСОБА_1 , нею подана апеляційна скарга в якій вона вказує на те, що докази на які посилається суд не є належними та допустимими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення має виправлення, пояснення ОСОБА_2 не мають дати складання, а довідка №13726 щодо виявлення у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень 29 грудня 2021 року не є безумовним доказом того, що виявлені у ОСОБА_2 тілесні ушкодження виникли внаслідок конфлікту ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , який мав місце приблизно о 19.00 год та були спричинені саме ОСОБА_1 . Також вказує на те, що об`єктивна сторона діяння, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції норми ч.1ст. 173-2 КУпАП, а тому вона не може бути піддана адміністративному стягненню за цією статтею. В протоколі не зазначена суть правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не вказано якими саме діями ОСОБА_1 заподіяно шкоду психічному або фізичному здоров'ю потерпілого, не зазначено, в чому саме полягало насильство психологічного характеру та в який спосіб було вчинено, а перераховані дії, такі як «кричала, ображала, принижувала, подряпала» самі по собі не відображають об`єктивний склад адміністративного правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 . Зазначає також про наявність конфліктної ситуації між нею та ОСОБА_2 та існування спору з приводу розлучення та проживання ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_1 до суду подана заява від 14 квітня 2022 року, в якій вона просить розглянути справу у її відсутність. Від ОСОБА_2 в особі його представника - адвоката Подкопаєвої І.А. надійшли письмові пояснення по справі, в яких також міститься заява про розгляд справи у їх відсутність. Тому апеляційний суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Вирішуючи питання по суті апеляційної скарги, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Таким чином, під домашнє насильство психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Під домашнє фізичне насильство у підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямоване та навмисне нанесення побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою психологічне насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 452738 від 30 грудня 2021 року вбачається, що 29 грудня 2021 року близько 19.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство у сім'ї відносно чоловіка гр. ОСОБА_3 , а саме ображала, подряпала, принижувала, кричала, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. В протоколі ОСОБА_1 зазначила, що з протоколом не згодна /а.с.1/.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст.129 Конституції України, та буде порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Разом з цим, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 , які полягали в образах, подряпинах, принижувані, криках, не утворюють самі по собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ході складання протоколу можливість настання чи настання психологічної шкоди потерпілому ОСОБА_2 встановлена не була, та як наслідок, в протоколі не зазначена. Такі дані не узгоджуються із диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає завдання або можливість завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, тобто не конкретизовано об`єктивну сторону вчиненого адміністративного правопорушення. За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення, який є процесуальним документом, внаслідок якого проводиться подальше провадження у справі, не містить посилання на наявність обов`язкових наслідків, зазначених у ч.1 ст.173-2 КУпАП, що виключає відповідальність особи за даною статтею.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявні конфліктні відносини, а сам лише факт існування конфліктної ситуації між учасниками справи не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд першої інстанції не встановив, в чому саме полягало і фізичне насильство з боку ОСОБА_1 та які конкретно погрози та образи висловлювались нею і чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психічному стану потерпілої особи ОСОБА_2 , або що могли завдати таку шкоду. В протоклі про адміністративне правопорушення вказано про подряпини але вказані дії не кваліфіковані як фізичне насильство. В довідці виданій травматологічним пунктом комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» голосіївського району м. Києва зафіксований факт звернення ОСОБА_2 29 грудня 2021 року о 23.55 та встановлений діагноз «забита садна ділянки лоба ділянки шиї», однак обставини при яких отримані ці травми не встановлені. А отже обставини цілеспрямованого та навмисного нанесення саме ОСОБА_4 цих ушкоджень ОСОБА_2 не доведені і, як вже вказано вище, вказані не кваліфіковані працівниками поліції як фізичне насильство в сім`ї.

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення є помилковим, оскільки правопорушення було кваліфіковано за ч.1 ст. 172-3 КУпАП, а в разі повторності застосовуванню підлягали б до застосування положення ч. 2 цієї норми законодавства. До того ж з матеріалів справи вбачається, що кожна із сторін притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, що ще раз підтверджує наявність конфліктної ситуації між ними, що ними не заперечується.

Вказане вище залишись поза увагою особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення та суду першої інстанції.

За таких обставин, дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції у порушення положень ст. ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, доводи ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.