П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" червня 2022 р. Справа № 596/193/22

Провадження № 3/596/312/2022

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., за участю секретаря судового засідання Федорів О.П., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як слідує із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№467390 від 27.01.2022 року, складеного поліцейським СРПП ВП №3 (м. Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Польовим Н.В., 27.01.2022 року о 18 год.30 хв. на автодорозі ТО903 між с.Вікно та с.Красне, водій ОСОБА_1 керуючи т/з ВАЗ21099 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи в суді. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому є підстави розглянути справу у його відсутності по наявних доказах, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Як встановлено, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення зач.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Відповідно до п.2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом п.2.9А ПДР встановлено заборону водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Пунктом 5 Розділу ІІ Інструкції № 1026 установлено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В судовому засіданні досліджено відеозаписи з нагрудної камери поліцейських, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення з яких встановлено, що в порушення Розділу ІІ Інструкції № 1026, вони містить переривання запису, є неповними і не відображають повної картини щодо фіксації події вчиненого адміністративного правопорушення.

Як встановлено, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського не слідує висновок про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Також не можливо встановити повну інформацію чи погоджувався ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, чи роз`яснювалось особі за допомогою якого технічного пристрою можна пройти тест на місці зупинки, порядок застосування спеціального технічного пристрою та можливість огляду особи в закладі охорони здоров`я, чи відмовлявся останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст. 266 КУпАП.

Як встановлено, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що також свідчить про порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На одній з частин відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому він пояснював, що не керував транспортним засобом. Поліцейський йому повідомив, що він розцінює це як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також як встановлено із наявних в справі відеозаписів, поліцейський в порушення частини другої статті 31, статті 40 Закону України «Про національну поліцію», не попереджав ОСОБА_1 про застосування такого превентивного поліцейського заходу, як відеофіксація.

При перегляді відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, також вбачається, що він не підтверджує факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів п. 2.3 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, кожній нагрудній відеокамері (відеореєстратору) присвоюється ідентифікаційний помер, а за змістом ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна зокрема містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як видно із справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозаписи, що свідчить про їх недопустимість, як доказів у справі.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок поліцейського щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Така позиція сторони захисту узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеному у його постановах від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17, від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а, відповідно до якого відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

З врахуванням наведеного, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис з нагрудної камери поліцейського не може бути належним та допустимим доказом в справі.

Згідно приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Як слідує із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому зазначено, що водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в лікарні відмовився в присутності двох свідків. Проте в протоколі в графі «свідки» зазначено лише одного свідка « ОСОБА_2 » та додано його письмові пояснення, відомості про другого свідка відсутні.

На зазначені недоліки суд звертав увагу в постанові суду від 28 лютого 2022 року, проте виявлені недоліки після дооформлення не усунуто. З рапорту поліцейського, зокрема слідує, що долучити пояснення іншої особи неможливо, оскільки вона відмовилась давати будь-які пояснення. Також ОСОБА_1 під час складання протоколу розяснювались процесуальні права, про те це не зафіксовано на відеозаписі у звязку з несправністю боді камери.(а.с.13).

Отже, як встановлено, фіксування відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в лікарні відбувалось без залучення двох свідків, а застосований поліцейським відеозапис не є безперевним.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови пройти огляд на стан сп`яніння матеріали справи не містять.

Приписами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Як встановлено за результатами розгляду справи поліцейськими не були дотримані вимоги ст. 266 КУпАП щодо порядку огляду (фіксування процедури відмови від проходження огляду) ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також вимоги зазначених вище Інструкції та Порядку, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно особи є суперечливим. Огляд на стан сп`яніння особи проведено з порушенням ст. 266 КУпАП.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

Згідно п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 256, 266, ч.1 ст. 130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд.

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк