Апеляційне провадження № 33/824/1315/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №215477 ОСОБА_1 22 жовтня 2021 року близько 08 години 20 хвилини, рухаючись по вул. Жмаченка у м. Києві, керував автомобілем «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року скасувати та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

До апеляційної скарги апелянтом було додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обгрунтування свого клопотання апелянт зазначає, що копію оскаржуваної постанови він отримав 09.02.2022 року.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року, апеляційний суд вважає, що зазначене клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З наявної у матеріалах справи розписки (а.с. 33) вбачається, що копію оскаржуваної постанови апелянт дійсно отримав лише 09.02.2022 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 рокуапелянтом пропущений з поважних причин, а тому має бути поновлений.

26 травня 2022 року до Київського апеляційного суду від представника апелянта надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

У відповідності до положень ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Хоча суд апеляційної інстанції й не обмежений доводами апеляційної скарги, однак лише у випадку, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не перебував в стані наркотичного сп`яніння під час зупинки його працівниками поліції, підтвердженням чого є наявна у матеріалах справи копія тесту №635024519, який зроблений 22.10.2022 року о 19 год. 42 хв. ТОВ «МЛ «Діла».

По-перше, апеляційний суд зважає на те, що у даній справі суть пред`явленого обвинувачення полягає не у встановленні факту перебування водія в стані сп`яніння, а факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

По-друге, судом встановлено, що ОСОБА_1 до суду першої інстанції надав пояснення, в яких зазначив, що того ж дня, коли його зупинила поліція, він здав тест у лабораторії «Діла» та отримав результат, який виявився негативним. До своїх пояснень ОСОБА_1 долучив копію вищевказаного тесту. Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо неможливості прийняття такого доказу з огляду на наступне:

Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вищевказаних вимог, вважається недійсним.

Заклад, в якому апелянт проходив дослідження, тобто «Діла» - є медичною лабораторією, а не закладом охорони здоров`я, лікарі якого, згідно ліцензії, мають право проводити медичний огляд особи та збір аналізів для надання медичних висновків (там проводяться дослідження лише на наявність конкретних препаратів, які за своїм бажанням вибрала особа).

Крім того, як вже було зазначено вище, висновок такого дослідження свідчить лише про те, чи був чи ні порушник в стані наркотичного або алкогольного сп'яніння, в той час як об`єктивна сторона правопорушення, що є предметом розгляду, полягає у відмові водія від проходження огляду на такий стан.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної боді-камери працівника поліції вбачається, що всі права особа, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 були роз`яснені, при цьому останній все ж відмовився проходити такий огляд. Таким чином в даному випадку ОСОБА_1 несе відповідальність не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на такий стан.

В апеляційній скарзі апелянт також зазначав, що під час зупинення його автомобіля працівниками поліції у нього були відсутні зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, а тому інформація в протоколі про адміністративне правопорушення є невірною.

Апеляційний суд зазначає, що відсутність зовнішніх ознак - це лише твердження апелянта, яке нічим не доведено. Ті ознаки, які вбачав поліцейський, були вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, вбачаючи наявність таких ознак, працівник поліції не встановлює стан сп`яніння у водія відповідно до свого суб`єктивного сприйняття, а має право і зобов`язаний вимагати у особи пройти відповідну перевірку, яка й дасть належну відповідь на таке питання. Відмова від проходження такої перевірки також є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що у даній справі суть пред`явленого обвинувачення полягає не у встановленні факту сп`яніння водія, а у факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Факт такої відмови було чітко зафіксовано на наявному у матеріалах справи відеозаписі. За таких умов доводи апелянта в цій частині не можуть бути прийняті судом. Інші доводи апелянта не спростовують наявність у діях ОСОБА_1 фактичного складу встановленого адміністративного правопорушення, відтак не обумовлюють наявності підстав для закриття провадження у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що ставив питання апелянт.

Враховуючи вищевикладене, апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба