П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2022 року місто Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює адміністратором ресторації «Хата», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно з протоколом, 23.02.2022 близько 16:16 год. ОСОБА_1 , будучи адміністратором ресторації «Хата», що по вул. В. Великого, 26А у м. Львові, допустила роботу закладу без маркування для перебування в черзі на відстані не менше 1,5 метра, чим порушила п.п.8 п.2-2 Постанови КМУ 1236 від 09.02.2020, прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

ОСОБА_1 протокол заперечила, вказуючи що у справі відсутні належні докази, які б підтверджували її вину у скоєнні правопорушення. Зазначила, що не є суб`єктом даного правопорушення, а лише адміністратором закладу. Вказала, що особою уповноваженою на складення протоколу не вірно кваліфіковано її дії, а тому просила закрити провадження у справі, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Подала з цього приводу письмові пояснення.

28.04.2022 ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу не було дотримано вимог КУпАП та не зібрано достатніх та належних доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Суд зазначає, що суть сформульованого правопорушення, викладена у протоколі не містить в собі посилання на порушення ОСОБА_1 конкретного пункту Постанови КМУ 1236 від 09.02.2020, яким визначено коло заборон на період карантину щодо діяльності суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра.

Так, відповідно до протоколу ОСОБА_1 порушила п.п.8 п.2-2 Постанови КМУ 1236 від 09.02.2020, за змістом якого з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється «зелений» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж сукупна кількість місць для сидіння та 50 відсотків місць для стояння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Оскільки, інші докази зібрані на підставі протоколу, який визнаний судом недопустимим доказом, такі також не можуть бути визнані допустимими по даній справі.

Відповідно до правового висновку Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 20.05.2020 (справа №752/15787/16-а), рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Долучені до протоколу фотознімки не містять жодних ідентифікуючих ознак, а відтак, також не можуть фіксувати факт вчинення правопорушення.

Окрім цього, матеріали справи не містять доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 про те, що вона не являється суб`єктом даного правопорушення, оскільки не є суб`єктом господарювання.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

Враховуючи, положення ст. 251 КУпАП, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, доходжу до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Мигаль Г.П.