Справа 688/1186/22
№ 3/688/467/22
Постанова

Іменем України

25 травня 2022 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

На адресу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від заступника начальника Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 386214 від 08.05.2022 року, згідно якого ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 03.05.2022 року близько 23 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , вчинив психологічне домашнє насильство до дружини ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вважаю, що справу про адміністративне правопорушення слід повернути до Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області для належного оформлення з наступних підстав.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до положень ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення, у якому крім іншого зазначають відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, прізвища, адреси свідків і потерпіли, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, саме у межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення і повинен проводитися судовий розгляд.

З наведеного також слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

За визначенням Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, який набрав чинності 07 січня 2018 року, домашнє насильство - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ст. 1 вказаного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено що ОСОБА_1 вчинив психологічне домашнє насильство до дружини ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого. Проте не зазначено, в яких саме діяннях (дії чи бездіяльності) ОСОБА_1 виражалось психологічне домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , при цьому також не зазначено шкідливих наслідків, спричинених для неї в результаті психологічного насильства (як-то: дії кривдника викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи), а зазначення «внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого» не є шкідливим наслідком, а є лише припущенням настання такої шкоди.

Разом з тим із письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 слідує, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї, а саме ображав її та їхніх дітей нецензурними словами, словесно погрожував фізичною розправою та виганяв з квартири, такі суперечки він здійснює постійно.

Суд не вправі самостійно змінювати суть обвинувачення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, суд також не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розгляд судом справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому недотримання положень ст. 256 КУпАП унеможливлює належний розгляд справи.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

В силу імперативного припису, викладеного у п. «а» ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

А тому, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення з порушенням процесуальних норм, призводить до порушення вимог ст.ст. 1, 256 КУпАП та прав ОСОБА_1 і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.

Окрім того, всупереч положенням ст. 33 КУпАП до матеріалів справи не долучено відомостей відносно особи, яка притягується до відповідальності, зокрема, копії паспорта (чи іншого документа, що посвідчує особу), характеризуючих даних на особу (характеристика, довідка про склад сім`ї, стан здоров`я, відомості про роботу чи перебування на пенсії тощо), які підлягають обов`язковому врахуванню під час вирішення питання про накладення стягнення, у разі визнання особи винуватою. Не долучено будь-яких доказів, які б свідчили про те, що особа, яка притягується до відповідальності вчинила саме домашнє насильство (копія свідоцтва про одруження, про розлучення, тощо), що дає підстави кваліфікувати дії особи, яка притягується до відповідальності, саме за ознаками вчинення домашнього насильства, а не іншого правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне повернути матеріали справи про адміністративне правопорушення для належного оформлення до Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, оскільки наведені порушення закону є істотними і не можуть бути усунені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 245, 254, 256, 278, 283 КУпАП, суддя

постановив:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути до Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області для належного оформлення.

Суддя: С.В. Козачук