Провадження № 33/824/688/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 травня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м.Києва від 24 грудня 2021 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 , не працює,

закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2021 року серії ВАБ № 457563 ОСОБА_2 01 грудня 2021 року о 20-40 годині за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку з дочкою ОСОБА_1 , кричав, погрожував, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. Своїми діями ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1732 КУпАП.

Постановою судді Подільського районного суду м.Києва від 24 грудня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.1732 КУпАП закрите у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову судді Подільського районного суду м.Києва від 24 грудня 2021 року потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а ОСОБА_2 притягнути до відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАП.

Скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. Суддя не заслухав усі докази, пояснення, не надав їй можливості надати докази у вигляді відеозаписів та звукозаписів. Зокрема суд не врахував її пояснення про те, що 01 грудня 2021 року близько 20-00 години, прийшовши додому з роботи, вона вкотре не змогла потрапити додому, бо батько закрив двері зсередини. Суддя проігнорувала факт вчинення домашнього насильства батьком щодо неї. Вказує, що постійно отримує погрози від батька, образи та інші дії насильницького характеру, які завдають шкоди і принижують її. Окрім того, батько систематично вчиняє насильство щодо до своєї дружини ОСОБА_3 та своїх дітей.

В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 подануапеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримала, просила задоволити та скасувати постанову суду як незаконну. За клопотанням потерпілої судом оголошена перерва у судовому засіданні до

- 2 -

01 березня 2022 року, після якої потерпіла подала заяву про приєднання доказів у вигляді відеозапису, аудіозаписів та заяви до поліції від 01 грудня 2021 року, які апеляційним судом приєднані до справи.

01 березня 2022 року справа знята з розгляду у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та запровадженням воєнного стану в України і призначена до розгляду 18 квітня 2022 року. При повідомленні потерпілої ОСОБА_1 про розгляд справи засобами телефонного зв`язку остання зазначила помічнику судді про те, що вона знаходится за кордоном, не має змоги прибути в Україну і просить проводити розгляд в режимі відеоконференції. Така позиція потерпілої врахована і розгляд справи відкладено, однак надалі, незважаючи на неодноразові спроби суду протягом місяця повідомити потерпілу про розгляд справи та з`ясування у неї можливості та способу проведення відеоконференції, остання не відповідала за обома відомими суду телефонами, а саме: НОМЕР_1 (з`єднання з абонентом не відбувається) та НОМЕР_2 (у абонента обмежена можливість прийняти дзвінок).

За таких обставин, з урахуванням думки ОСОБА_2 , який заперечував проти чергового відкладення розгляду, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність потерпілої, оскільки суд вичерпав можливості її повідомлення. При цьому апеляційний суд враховує, що таке не буде порушенням прав потерпілої, оскільки остання була вислухана судом і виклала суду свою позицію та аргументи щодо незаконності оскаржуваної постанови в судовому засіданні, а також подала суду додаткові докази у вигляді відеозапису, аудіозаписів та заяви до поліції, які приєднані до справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової постанови та відсутність підстав для її скасування. Подав клопотання про приєднання доказів у вигляді фотознімків та відеозаписів, які апеляційним судом приєднані до справи.

Вислухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, в тому числі надані учасниками додаткові докази (фото, відео і аудіозаписи) та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КупАП і кваліфікуються як домашнє насильство психологічного характеру.

При цьому суд виходив з того, що згідно пояснень потерпілої ОСОБА_1 її батько 01 грудня 2021 року о 20-40 годині не впустив її до квартири за місцем проживання, однак вказаного в протоколі факту сварки в цей час не встановлено.

- 3 -

Апеляційний суд погоджується з такими висновками, які відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Стаття 1732 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству врегульовані Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно п.3 ч.1 ст.1 якого домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст.1 цього Закону).

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 цього Закону).

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ч.1 ст.1 цього Закону).

Відповідно до протоколупро адміністративне правопорушення серії ВАБ № 457563 від 01 грудня 2021 року ОСОБА_2 01 грудня 2021 року о 20-40 годині за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку з дочкою ОСОБА_1 , кричав, погрожував, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

- 4 -

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 457563 не додано жодного доказу, передбаченого ст.251 КупАП, який би підтверджував факт сварки 01 грудня 2021 року о 20-40 годині між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та погрози з боку останнього на адресу доньки, які б свідчили про вчинення ним психологічного насильства.

Водночас як встановлено суддею першої інстанції із пояснень потерпілої ОСОБА_1 коли вона 01 грудня 2021 року о 20-40 годині повернулася додому батько не впустив її до квартири за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Такі ж покази дала допитана у якості свідка мати потерпілої ОСОБА_3 , яка показала, що 01 грудня 2021 року о 20-40 годині зранку чоловік та донька посварилися, а ввечері чоловік не пустив доньку додому.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 дій (словесні образи, погрози, приниження, залякування тощо), які кваліфікуються як домашнє насильство психологічного характеру, як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, та підпадають під визначення інкримінованого правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вірно закрив провадження в даній справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.1732 КУпАП, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме вчинення психологічного насильства в сім`ї, яке виразилося у сварці з дочкою ОСОБА_1 , крики та погрози на її адресу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, не заслухав усі докази та пояснення, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовавані, оскільки, посилаючись на вказані обставини, потерпіла не зазначає які саме обставини справи суд не з`ясував, та в чому виражається необ`єктивний або неупереджений розгляд справи з боку судді. Зокрема потерпіла не зазначила у скарзі які саме докази вона подала і вони не були дослідженні суддею чи їм не дана оцінка, або пояснення яких осіб не були заслухані. При цьому апеляційний суд враховує, що за клопотанням потерпілої у якості свідка була допитана її мати ОСОБА_3 , показам якої суддею дана оцінка у сукупності із іншими доказами. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт не згоден із прийнятим рішенням по справі, проте незгода з такою оцінкою доказів не свідчить про нез`ясування суддею обставин справи.

Це ж стосується посилань потерпілої на те, що суддя не надав їй можливості надати докази у вигляді відеозаписів та звукозаписів. У справі відсутні будь-які докази і потерпілою таких не надано, що вона заявляла судді клопотання про дослідження даних доказів і її судом було відмовлено у приєднанні таких доказів.

Доводи апеляційної скарги потерпілої щодо неврахування суддею її пояснень про те, що 01 грудня 2021 року близько 20-00 год., прийшовши додому з роботи, вона вкотре не змогла потрапити додому, бо батько закрив двері зсередини, що свідчить про вчинення батьком у відношенні неї домашнього насильства і ігнорування суддею цього факту, не спростовують висновків судді про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вище вказувалося, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії

- 5 -

ВАБ № 457563 ОСОБА_2 01 грудня 2021 року о 20-40 годині вчинив сварку з дочкою ОСОБА_1 , кричав, погрожував, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї, що не знайшло свого підтвердження, в тому числі з урахуванням пояснень потерпілої ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 .

Ці ж обставини підтверджуються приєднаною апеляційним судом до матеріалів справи заявою потерпілої ОСОБА_1 до поліції від 01 грудня 2021 року, де вона вказує, що повернувшись додому близько 20-00 години не змогла попасти додому. Ні про сварку з батьком, ні про образи з його боку у заяві не зазначено.

Подані потерпілою ОСОБА_1 додаткові докази у вигляді відеозапису, та аудіозаписів, які апеляційним судом приєднані до справи, також не доводять вчинення щодо неї психологічного насильства. Зокрема на відеозаписі тривалістю 11 хвилин 56 сек. зафіксовано складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 , спілкування проходить спокійно, погрози чи приниження на адресу потерпілої відсутні. Щодо аудіозаписів, то апеляційний суд не приймає їх до уваги у якості доказів з огляду на неможливість ні ідентифікувати осіб, голоси яких звучать, ні встановити дату та час здійснення цих записів.

Тобто, висновки судді про недоведеність факту вчинення ОСОБА_2 дій (словесні образи, погрози, приниження, залякування тощо), які кваліфікуються як домашнє насильство психологічного характеру, як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, не спростовані потерпілою.

Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що наведені потерпілою обставини щодо перешкоджання їй у доступі до житла можуть свідчити про вчинення у відношенні неї економічного насильства, яке включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, (п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Проте, такі посилання не відповідають змісту та суті правопорушення, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 457563 від 01 грудня 2021 року.

Виходити за межі змісту та суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі у суду повноважень немає.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Посилання у скарзі на те, що потерпіла постійно отримує погрози від батька, образи та інші дії насильницького характеру, які завдають шкоди і принижують її, не приймаються судом до уваги, як такі, що носять загальний характер, оскільки при розгляді справи суд має встановити чи вчинила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дії, вказані у протоколі про адміністративне провопорушення у вказаний час та місці.

Посилання у скарзі на те, що батько систематично вчиняє насильство щодо до своєї дружини ОСОБА_3 не приймаються до уваги, як такі, що не стосуються змісту адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності

- 6 -

особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людинияк джерела права.

Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення у виді штрафу, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявнихв справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги з приводу наявності в діях ОСОБА_2 домашнього насильства у формі психологічного насильства і відповідно ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях вказаного у протоколі складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, постанова Подільського районного суду м.Києва від 24 грудня 2021 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду м.Києва від 24 грудня 2021 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАПу зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко