П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області БПП у м. Біла Церква відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

06 листопада 2021 року о 15 годині 05 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Біла Церква по провулку Князя Володимира, 66, керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідсть шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога, нащо водій категорично відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 06.11.2021 року його зупинили працівники поліції, які повідомили, що він порушив Правила дорожнього руху та повідомили, що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Зазначив, що спочатку він не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, а відмовився коли працівники поліції повідомили, що даний огляд потрібно проходити в м. Києві, нащо він відмовився, так як має на утриманні сина інваліда у якого аутизм, якого потрібно було забрати зі школи. Працівники поліції запросили свідків в присутності яких запропонували пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, нащо він відмовився. В присутності свідків він не повідомляв, що відмовляється від проходження огляду, оскільки потрібно забирати сина. Крім того, пояснив, що у нього хвора дружина, яка за станом здоров`я не може забирати сина з навчального закладу, а також теща ОСОБА_4 перехворіла на інсульт і її необхідно забезпечувати ліками. В подальшому ОСОБА_1 пояснив, що 06.11.2022 року, коли його зупинили працівники поліції, він перебував в автомобілі з дружиною, яку він забрав з роботи, в той день вона працювала по найму, прибирала будинок в с. Фурси, Білоцерківського району. Пояснив, що працівники поліції його зупинили перший раз, він не знав, як себе поводити, що працівники поліції його спровокували відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, не роз`яснили наслідки такої відмови. Зазначив, що дії працівників поліції не оскаржував.

Представник ОСОБА_1 адвокат Тарасюк А.В. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку за відсутністю події та складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зазначив, що вказаний протокол є незаконним, необґрунтованим, складений з порушенням вимог ст.ст. 130, 245, 256, 266 КУпАП України, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом № 1452/735 МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року. Вважає, що дії працівника поліції, який пропонував пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 є такими, що провокували останнього відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказує, що законодавством не передбачено права водія відмовитися від проведення огляду на стан сп`яніння, навпаки закон зобов`язує його проходження в разі встановлення його. За наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє його до найближчого закладу охорони здоров`я, перелік яких затверджений управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до "Переліку закладів охорони здоров`я Київської області, яким надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженого наказом Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації №1132-адм від 29 жовтня 2020 року, закладом охорони здоров`я, який має право проводити огляд водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння в м. Біла Церква є комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради "Білоцерківська міська лікарня N 4.

Вказує, що якщо у водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння в ОСОБА_5 , то направлення його для огляду на стан сп`яніння до Ставищанської ЦРЛ, суперечить вимогам чинного законодавства. Вважає, що із змісту письмових пояснень свідків убачається, що пояснення складені у вигляді рукописної інформації про свідків та про особу щодо якої складався протокол про адміністративне правопорушення та місця проведення певних дій. Інші обставини завчасно були надруковані на відповідному бланку. Натомість свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення. Вважає, що пояснення свідків самі по собі не можуть бути використані у якості доведення вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, що жодних допустимих та належних доказів вини водія ОСОБА_1 в матеріалах справи не має. Відеозапис з нагрудних камер поліцейських не повний, переривається, деякі фрагменти чітко не видно, а саме не зафіксовано, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в м. Київ, що працівники поліції самі спровокували останнього відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, який додано до протоколу, та з якого убачається, що працівники поліції в присутності свідків пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога, нащо останній відмовився, після чого працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з яким ОСОБА_1 було ознайомлено.

Твердження захисника адвоката Тарасюка А.В. про те, що працівники поліції провокували ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер поліцейського, з яких вбачається, що працівники поліції в присутності свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога.

Твердження захисника адвоката Тарасюка А.В. про те, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 266 КУпАП, а саме направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння виписано не до найближчого медичного закладу, яким є Білоцерківська міська лікарня № 4, а до Ставищенської ЦРЛ, спростовуються наявною в матеріалах справи довідкою з Білоцерківської міської лікарні № 4, про те, що в даному закладі медичні огляди водіїв на стан наркотичного сп`яніння не проводяться у зв`язку з відсутністю належного лабораторного обладнання.

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі в м. Київ не підтверджується жодними доказами у справі, а тому суд розцінює їх, такими, що надані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, твердження ОСОБА_1 про те, що він змушений був відмовитися від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в зв`язку з тим, що нікому було забрати з навчання сина інваліда, що дружина хворіє, спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_6 , яка забрала автомобіль «ВАЗ 2105» під власну відповідальність та зобов`язалася не передавати керування ОСОБА_1 , крім того останній в судовому засіданні пояснив, що забрав дружину з роботи.

Посилання сторони захисту на недопустимість, як доказів письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 безпідставні, оскільки вказані особи в своїх поясненнях засвідчили лише відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння, що не заперечується самим ОСОБА_1 і судовому засіданні. Також, останній пояснював, що йому пропонували пройти огляд на стан наркотичного спяніння у присутності двох свідків. Вказані обставини підтверджуються також переглянутим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Згідно статті 40 вищезазначеного закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Суд не погоджується з твердженням захисника щодо того, що відеозапис не є безперервним і складається з окремих файлів, що не дозволяє встановити повну та об`єктивну картину подій, оскільки події, зафіксовані відеозаписом, відповідають суті правопорушення, викладеній в протоколі про адміністративне правопорушення, який був також підписаний особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

Також, суд звертає увагу, що захисник суперечить сам собі, оскільки вказує на те, що відеозапис є неналежним доказом, разом з тим, посилається на даний відеозапис як на доказ в обґрунтування інших доводів про закриття провадження по справі.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

В судовому засіданні досліджено надані захисником Тарасюком А.В. документи, а саме: копія посвідчення серія НОМЕР_3 інваліда з дитинства, опікуном якого являється ОСОБА_1 , копію медичного висновку № 1 від 12.01.2018 року, про те, що ОСОБА_7 має захворювання дитячий аутиз, довідку з Комп`ютерної Академії Шаг, що ОСОБА_7 являється студентом та 06.11.2021 року перебував на занятті з 15 годин 00 хвилин по 17 годину 50 хвилин, копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 , відповідно до якої остання перебувала на лікуванні з 11.10.2018 року по 23.10.2018 рік, копію консультативного висновку спеціаліста відносно ОСОБА_8 в якому не зазначена дата, якого числа видавався даний висновок, копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 2152 відносно ОСОБА_7 за 2017 рік, копію витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 15.03.2017 року, копію довідки про те, що ОСОБА_7 перебуває під диспансерним спостереженням у психіатра з приводу хронічного психічного розладу та потребує безперервного медикаментозного лікування, в якій не зазначено яким медичним закладом видана дана довідка та якого числа, однак вони вони не спростовують обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не можуть бути підставою для закриття провадження у справі.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вислухавши позицію захисника - адвоката Тарасюка А.В., дослідивши додані до протоколу докази, а саме: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, розписку ОСОБА_6 про зобов`язання не передавати керування транспортним засобом водію, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.11.2021 року, копію довідки Білоцерківської міської лікарні № 4, рапорт працівника поліції, переглянувши відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, а також надані докази сторони захисту, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, а саме відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, в тому числі особистими поясненнями ОСОБА_1 даними в судовому засіданні про те, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у присутності двох свідків, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його відношення до вчиненого, конкретних обставин справи, вважаю, що ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП слід піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, крім інших, законні представники дітей-інвалідів. Оскільки ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 є законним представником інваліда з дитинства ОСОБА_7 , суд вважає за доцільне звільнити його від спрати судового збору.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяС. І. Дорошенко