Справа № 748/2578/21 Головуючий у 1 інстанції Самусь Л. В.
Провадження № 33/4823/28/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Костюка О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Костюка О.П.,в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2021 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 08.10.2021 року о 00:05 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові по пр. Миру, 283, керував транспортним засобом ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, бліде обличчя, від огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, захисник адвокат Костюк О.П., в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час розгляду справи в суді поліцейський який складав протокол про адміністративне правопорушення та свідки допитані не були, а доводи ОСОБА_1 належними, допустимими та достовірними доказами судом не спростовані. Судом не враховані пояснення ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складався в темну пору доби, в неосвітленому місці, що ставить під сумнів можливість встановлення зазначених в протоколі ознак. Вказує, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом та не отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення. Ці обставини може підтвердити свідок ОСОБА_2 . Звертає увагу, що реальність існування в ОСОБА_1 встановлені працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння окрім протоколу жодним доказом не підтверджується. Вважає, що сама по собі відмова водія від проходження медичного огляду на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння, без встановлення наявності ознак, не утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її з вказаних в ній вимог, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, відмови його від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, що є порушенням вимог п 2.5 ПДР.

Обставини вчинення апелянтом адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме: відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пропонували в присутності двох свідків пройти огляд щодо стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що останній відмовився; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.7).

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Кім того, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно його зупинили працівники поліції, на їх пропозицію пройти освідування у лікаря-нарколога, він відмовився, тому що був втомлений, а зранку мав їхати на роботу.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому твердження апелянта про зворотне не заслуговують на увагу.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не було надано копію протоколу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення останній в графі зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, поставив свій підпис.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом, не спростовують факту вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і зважаючи на обсяг та вагомість інших доказів по справі, є такими, що не впливають на законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення.

Що стосується доводів апелянта про те, що свідки безпосередньо не були допитані в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом 1 інстанції вживались заходи для виклику в якості свідка ОСОБА_3 , однак на виклик останній не з`явився. Виходячи із змісту вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, суд не може вчиняти активних дій для забезпечення явки свідків в судове засідання, оскільки це суперечить засаді об`єктивності і неупередженості суду.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Костюка О.П - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко