ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 671/832/21

Провадження № 33/4820/313/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Чепіжака М.В. на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 496 грн.20 коп. судового збору.

За постановою суду, 01 травня 2021 року о 14 год.57 хв. ОСОБА_2 , на 216 км. автодороги М-12 Стрий-Знам`янка, керував автомобілем «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі адвокат Чепіжак М.В. просить оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд до Волочиського районного суду Хмельницької області.

Зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що суд в порушення вимог ст. 268 КУпАП 29.04.2022 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 та того ж дня виніс остаточне рішення у справі чим порушено його право на захист своїх інтересів під час судового засідання у справі. ОСОБА_2 перебував на лікарняному, адвокатом 29.04.2022 року було заявлено клопотання про відкладення справи, долучивши підтверджуючі документи, однак клопотання судом не задоволено і не враховано ст. 268 КУпАП де не передбачено доводити неявку в судове засідання та поважність причини неявки, а лише вимагає надходження відповідного клопотання. Вважає, що доказ у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №376075 від 23.06.2021 року є недопустимим, складним в порушення вимог КУпАП, оскільки складений через 54 дні з моменту виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, подія відбулася 01.05.2021 року. Крім того, в порушення ст. 256 КУпАП вищезазначений протокол ОСОБА_2 не вручався та у ньому відсутній його підпис. У поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникають сумніви про їх перебування на місці події, оскільки їх підписи у протоколі від 23.06.2021 року та від 01.05.2021 року теж відсутні. На неодноразові клопотання про виклик вищезазначених свідків у судове засідання судом зазначено, що свідки не з`явились та взято до уваги їх письмові пояснення. Судом не взято до уваги той факт, що на відеозапису події від 01.05.2021 року ОСОБА_2 погоджується на проходження медичного огляду на стан сп`яніння без участі свідків (час 15.48). В подальшому камера була виключена і у 16:25 ОСОБА_2 відмовляється від проходження такого огляду. З метою з`ясування обставин справи захисником було заявлено клопотання про виклик інспектора ОСОБА_5 для отримання пояснень що впливає на об`єктивність розгляду справи, на що судом було відмовлено.

Заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді, зокрема за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 376075 від 23.06.2021, складеного після направлення матеріалів для доопрацювання у якому викладені обставини вчиненого правопорушення (а.с.6); - данимим письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.3); - даними постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП(а.с.5);- відеозаписом події -DVD-R, з якого вбачається, відмова від проходження огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп`яніння(а.с.4,8,9).

На відеозаписі, який міститься на DVD-диску, зафіксований момент спілкування ОСОБА_2 з працівниками патрульної поліції, а також факт категоричної відмови апелянта від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому порядку.

Тому такі дії ОСОБА_2 були правильно розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд окремо звертає увагу на правові позиції, висловленні у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Що стосується тверджень апелянта про те, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено право ОСОБА_2 на захист, то такі є надуманими.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 був обізнаний про розгляд справи в суді та залучив для свого захисту адвоката Чепіжака М.В., який був присутній в судовому засіданні під час розгляду адміністративної справи.

Суд першої інстанції вірно врахував те, що захисником неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин, що призвело до невиправданої тривалості розгляду справи.

Про розгляд справи в суді на 29.04.2022 року ОСОБА_2 був належним чином повідомлений, однак останній не скористався своїм правом бути присутнім, тому у суду не було перешкод для проведення розгляду даної справи по суті та прийняття рішення.

Долучений, до клопотання захисника про відкладення розгляду справи у звя`зку з хворобою ОСОБА_2 , консультаційний висновок лікаря від 27.04.2022 року не свідчив про перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні та неможливість його участі в судовому засіданні

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії », виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

До того ж, у відповідності до вимог ст.268 КУпАП участь особи під час розгляду справи про адмінправопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

Доводи апелянта про те, що місцевий суд не допитав свідків не заслуговують на увагу, так як вимогами чинного КУпАП не передбачено обов`язковості безпосереднього допиту в судовому засіданні свідків, для прийняття рішення достатньо дослідження письмових їх пояснень, що й було здійснено судом першої інстанції.

Також, у силу положень ст. 266 КУпАП, за умови фіксації поліцейським огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду технічними засобами відеозапису участь двох свідків є необов`язковою.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_2 не підписував та не отримував копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №376075 від 23.06.2021 року, спростовується матеріалами справи, так як згідно відеозапису, де зафіксовано складання протоколу від 23.06.2021 року після доопрацювання згідно постанови Волочиського районного суду Хмельницької області від 14.06.2021 року, вбачається присутність ОСОБА_2 під час складання вищезазначеного протоколу, дії ОСОБА_2 на відеозаписі вірно розцінені як відмова від підпису в протоколі та отримання її копії.(а.с.9)

Твердження захисника що протокол складений через 54 дні після події, враховуючи його доопрацювання, не спростовує вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, доводи апелянта з приводу відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ним встановленої законом відповідальності за скоєне.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Місцевий суд у повному обсязі з`ясував обставини справ, дослідив всі докази, що маються в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний