Єдиний унікальний номер 234/9929/21
Номер провадження 33/804/82/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року місто Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Круподеря Д.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Шейка К.В. на постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 20 грудня 2021 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська, громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції, 27.07.2021 року, о 06-08 год., у м. Краматорськ по вул.. Петра Гайдамаки, біля будинку №23 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушим вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Краматорського міського суду Донецької області від 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Шейко К.В. та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не роз`яснювали права передбачені Конституцією України та КУпАП. Крім того, поліцейські не впевнилися в особах свідків, не перевірили їх документів, а тому неможливо їх показання вважати допустимими доказами.

Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, що унеможливлює встановлення законності направлення на такий огляд.

Зауважує, що з відеоматеріалів, які долучені до справи, не вбачається, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом. Крім того, із відеозапису вбачається, що поліцейський виписує акт про стан сп`яніння, але в матеріалах справи він відсутній.

Зазначає, що ОСОБА_1 погодився їхати до наркології, що також підтверджується відеозаписом, однак поліцейський своїми діями провокує ОСОБА_1 не їхати до наркології.

Більш того, інкриміноване адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам, оскільки останній не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а погодився проходити, як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі, що підтверджується записом, на якому він продував алкотестер. Та відповідно до інструкції, лише водій, у разі незгоди з результатами тесту може пройти огляд у наркології, а запропонував проїхати у наркологію саме поліцейський.

Також, поліцейськими, в порушення норм інструкції, не проінформовано порядок застосування спеціального технічного засобу та не надано сертифікату на такий прилад.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону дотримані судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження захисника, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, повністю спростовуються матеріалами справи та апеляційним судом сприймаються, як спроба уникнути від адміністративної відповідальності та як наслідок від адміністративного стягнення.

Так, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №317970, відповідно до якого 27.07.2021 року, о 06-08 год., у м. Краматорськ по вул.. Петра Гайдамаки, біля будинку №23 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Дані зазначені у наведеному протоколі підтверджуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які показали, що поліцейські водію ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у медичному закладі у м. Краматорськ. Водій погодився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, але своїми діями порушував процедуру огляду, після чого водію запропоновано пройти огляд у медичному закладі, на що останній відмовився.

Вказані показання свідків повністю узгоджуються з технічним записом нагрудних камер поліцейських, відповідно до яких, підставою для зупинки транспортного засобу стало порушення ОСОБА_1 п. 9.2 б ПДР, не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, що в подальшому стало підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Далі, під час здійснення вказаного повороту ліворуч через відкрите вікно зі сторони водія, вбачається, що за кермом перебуває чоловік, після здійснення повороту у приватний сектор, автомобіль ВАЗ 21061 починає хаотично рухатись по всій проїзній частині, при цьому заїжджаючи на газон та після зупинки з водійського місця вийшла жінка, що свідчить про те, що останні помінялись місцями. Під час спілкування з працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 стверджував, що перебував на пасажирському сидінні, тому не вважав за необхідне проходити огляд на стан сп`яніння, при цьому факт перебування у стані сп`яніння, як його так і жінки, з якою він перебував ОСОБА_1 не заперечував. Разом з цим, не навів логічних пояснень, хто саме керував його транспортним засобом і чому він із жінкою мінялись місцями.

Апеляційний суд, зауважує, що в сукупності з відеозаписом, показаннями ОСОБА_1 та його поведінкою, беззаперечно можна стверджувати, що транспортним засобом ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_1 , а тому працівниками патрульної поліції складено протокол щодо належної особи.

Крім того, з відеозапису нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 після тривалого спілкування з поліцейським погодився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, проте належним чином не виконував роз`яснень працівників патрульної служби, чим зробив неможливим проходження такого огляду, у зв`язку із недостатністю видихаємого повітря для отримання результатів. Саме з цих підстав працівниками поліції запропоновано проїхати на огляд у медичний заклад. З цих підстав, твердження захисника про неправомірне ініціювання працівниками поліції проходження огляду у медичному закладі є необґрунтованими.

Отже, апеляційної суд, погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 своїми діями опосередковано відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВС У країни 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд сприймає дії ОСОБА_1 , які він наголошує згодою на проходження огляду на стан сп`яніння, лише ілюзією такої згоди, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, на відео видно, як ОСОБА_1 взяв до рота трубку від алкотестеру та намагався, як він стверджував, його продути, однак лише імітував продуття «Драгеру», не вдував достатньо повітря, про що і пояснював інспектор патрульної поліції в судовому засіданні, що свідчить про навмисні дії ОСОБА_1 з метою неможливості отримання від приладу показників щодо стану його алкогольного сп`яніння, тому «Драгер» не показав результат, оскільки був недостатній об`єм продуття повітря.

За наявності таких недобросовісних навмисних дій з боку ОСОБА_1 , його згода (бажання) про те, що він не відмовляється продувати алкотестер, - нівелюються, тому лише озвучування ОСОБА_1 про згоду на продуття, однак за відсутності відповідних дій на реалізацію такої згоди, свідчить про відмову від продуття алкотестеру.

У зв`язку з імітацією ОСОБА_1 продуття газоаналізатору «Драгер», на приладі не відображено жодних результатів, тому задля встановлення істини та не можливістю визначити дані, у якому стані перебував водій ОСОБА_1 , працівниками патрульної поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Разом з цим, на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, ОСОБА_1 , спочатку відповів згодою, але не здійснював відповідних дій та відмовився їхати в автомобілі патрульної поліції, при цьому ОСОБА_1 не навів будь-яких причин неможливості проїхати до медичного закладу та значний час витратив на суперечки з працівниками патрульної поліції, що також вказує на спробу ввести в оману про наявність у нього бажання пройти огляд на стан сп`яніння, однак дії ОСОБА_1 беззаперечно вказують на факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі, що є складом інкримінованого адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Апеляційним судом також не встановлено провокації працівників поліції, не їхати до медичного закладу, як про це стверджує захисник, оскільки відповідно до відеозапису, у зв`язку із зухвалою поведінкою ОСОБА_1 та не надання конкретної відповіді на питання, працівник поліції неодноразово та у різному формулюванні, ставить питання ОСОБА_1 щодо його бажання проїхати до медичного закладу.

Твердження сторони захисту про не роз`яснення працівниками поліції його прав спростовуються письмовими поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Щодо ненадання працівниками поліції відповідних документів на газоаналізатор, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до відео запису, ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції та під час відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, не висловлював прохання надати йому документи на газоаналізатор, при цьому сам захисник посилається на розділ відповідної інструкції, де наведено, що саме за вимогою особи надається сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Крім того, матеріалами справи не підтверджено доводів захисника щодо не встановлення осіб свідків, оскільки в письмових поясненнях зазначені їх особисті дані та останні поставили особистий підпис, тим самим підтвердили дані викладені у протоколі, в тому числі анкетні.

Відсутність бланку направлення в медичний заклад для здійснення огляду на стан сп`яніння, не є тією беззаперечною обставиною, яка слугує підставою для визнання дій працівників поліції такими, що не відповідають інструкції та відповідно скасування постанови суду.

Посилання захисника про відсутність акту проходження медичного огляду, який складав поліцейський, відповідно до відеозапису, є хибними, оскільки акт про проходження огляду не складався, у з в`язку із відмовою ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, саме тому він відсутній у матеріалах справи.

Отже, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги щодо порушення інструкції про порядок перевірки водіїв на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не вказують на порушення суддею при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На думку апеляційного суду, незважаючи оспорювання ОСОБА_1 наявності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо його винуватості у скоєному адміністративному правопорушенні, що повністю та об`єктивно підтверджується зібраними по справі доказами.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Будь яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді, таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, переконливих доводів, що вказували б на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування постанови судді, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Шейка К.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 20 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.