Справа № 127/4727/22
Провадження № 33/801/332/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли дві справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 з протоколами № 052850, № 052851 від 06.02.2022 року за ч. 1 ст. 130, ч 1 ст. 122-2 КУпАП.

Враховуючи положення ст. 36 КУпАП, з метою не порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне об`єднати дані справи та розглядати їх одночасно, присвоївши справі судовий номер 127/4727/22.

06.02.2022 року о 01:35 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Театральна в м. Вінниця не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольорів та звукового сигналу. При цьому, ОСОБА_1 по вул. Магістратська, 80 в м. Вінниця керував вказаним автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, тобто невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, та ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі сімнадцять тисяч гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок.

На таку постанову ОСОБА_1 через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження по справі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що протокол про адміністративне правопорушення було складено із порушенням, не зазначено свідків пригоди, не зафіксовано пошкодження, які отримав транспортний засіб, працівником поліції не було роз`яснено процедуру проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та право пройти такий огляд у медичному закладі. Відеозапис, який наданий працівниками поліції, як доказ, має ознаки переривання та прогалин по часу.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії протокол БД № 052850 від 06.02.2022 р. (а.с.2) відповідно до якого встановлено, що 06.02.2022 року о 01:35 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Театральна в м. Вінниця не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольорів та звукового сигналу. При цьому, ОСОБА_1 по вул. Магістратська, 80 в м. Вінниця керував вказаним автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

У висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.02.2022 року №0153 у графі «перебуває в стані» зазначено, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду (а.с.5).

У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/2758.

Зокрема, в пункті 2 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 6, 7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

У п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У даному випадку працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному КУпАП та підзаконними актами порядку.

У вказаному протоколі графа «свідки» не заповнена, тобто протокол складено у відсутність свідків, що є порушенням вимог підзаконних нормативних актів.

Тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

У висновку № 0153 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному КНП «Центр терапії залежносте «Соціотерапія» від 06.02.2022 року відносно ОСОБА_1 в графі «перебуває в стані» зазначено: « відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, відмовився від підпису».

Факт відмови ОСОБА_1 , від проведення огляду не може підтверджуватися лікарем-наркологом у його висновку.

Даний висновок не містить результату огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а фіксує факт відмови останньої від проходження огляду, що суперечить вищенаведеним вимогам Інструкції.

Відповідно до частини другої ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 052850 від 06.02.2022 року (а. с. 2), для фіксування адміністративного правопорушення проводилась відео фіксація.

З оглянутого апеляційними судом відеозапису з нагрудної камери (відео реєстратора) працівників патрульної поліції (диск на а. с. 8) вбачається, що запис розпочинається з незрозумілого моменту на якому зафіксовано, що працівники поліції здійснбюють затримку особи, однак не зрозуміло якої та який автомобіль було зупинено. На відео не зафіксовано процедуру огляду поліцейськими водія, поліцейські не повідомили, що вони вбачають ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , та які саме. Немає також пропозиції поліцейськими ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів поліцейським, не роз`яснено прав ОСОБА_1 , та наслідки відмови від проходження огляду як на місці так і в закладі охорони здоров`я. Також на диску відсутня фіксація написання направлення на стан огляд в медичному закладі ОСОБА_1 йому не запропоновано було надати пояснення, немає зафіксованого складення протоколу та пропозиції ОСОБА_1 , надати пояснення, отримати копію протоколу, тощо.

Отже доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, акту огляду та направлення, які наявні в матеріалах справи та які лягли в основу визнання його винуватим судом першої інстанції, без його участі, не на місці зупинки транспортного засобу, знайшли своє підтвердження.

У зв`язку із порушенням поліцейським процедури фіксації факту відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння, дослідження інших мотивів апеляційної скарги і надання їм відповідної оцінки, не має правового значення.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не звернув уваги на те, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушення вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, а відтак не є допустимим доказом його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Судом першої інстанції при розгляді справи, не враховано, що факт складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №052851 від 06.02.2022 року, взагалі не зафіксований на відеозапису, який зазначено як доказ в самому протоколі.

Між тим, спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд, повинен виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особи формулювання адміністративного правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведеною не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд, суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, п.2.4 ПДР України визначає обов`язок водія зупинитись на вимогу поліцейського з дотриманням вимог цих Правил.

При цьому, п. 8.9 ПДР України містить виключний перелік способів, якими може бути подана вимога поліцейським про зупинку транспортного засобу, тобто вимога має бути подана виключно за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Між тим, як об`єктивно убачається з матеріалів справи з відеозапису будь-яких зазначених дій на вимогу зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 - поліцейськими не здійснювалось.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини"» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи не спростованої презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, недотримання суддею районного суду вимог ст. ст. 7, 8, 245, 251, 252, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_1 незаконного й необґрунтованого рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначений конституційний припис, а також з огляду на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами у поза розумний сумнів, що залишено судом першої інстанції поза увагою, то оскаржувана постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2022 року підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП ? закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого статтями ч.1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин