Справа № 3/593/37/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2022 р. Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Дільничним офіцером поліції ВП № 1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Романюком Р.В. 24 грудня 2021 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 519900, з якого видно, що 24 грудня 2021 року, о 13год., ОСОБА_1 -продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в м.Бережани, на вул.Тернопільська,1, не мав в наявності вакцинації від COVID-19, чим порушив правила карантинних норм, передбачених Постановою КМУ № 1236 від 9 грудня 2020 року та . Дії ОСОБА_1 дільничним офіцером поліції ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області кваліфіковані за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, не визнав, просив закрити провадження у справі за відсутності в матеріалах справи доказів, які би свідчили про наявність в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки станом на вказану у протоколі дату, а саме: 24 грудня 2021 року він мав протипоказання щодо вакцинації, оскільки протягом жовтня-листопада хворів на Covid-19 і у звязку з чим йому рекомендовано вакцинуватися лише через шість місяців, тобто у квітні 2022року, про що свідчить надана йому довідка. Крім цього, просив суд при прийнятті рішення по справі врахувати, що в матеріалах справи відсутні докази того, що в час складення працівниками поліції протоколу, а саме: 24 грудня 2021року він здійснював торгівельну діяльність у звязку з чим мав бути вакцинованим.

Суд, заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши долучені до справи докази, вважає необхідним провадження у справі закрити, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Справа розглядається на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 ч.1 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Так, в ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 цього Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

У пункті 1 Протоколу № 13 позачергового засідання регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при обласній державній адміністрації Тернопільської ОДА від 20.10.2021 року вказано, що враховуючи негативну динаміку зростання числа виявлення хворих на COVID-19 у тому числі тих, що потребують стаціонарного лікування, додатково до карантинних обмежень, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 (із змінами) для «помаранчевого» рівня епідеміологічної небезпеки, встановити на адміністративних територіях області з 00:00 год. 21 жовтня 2021 року наступні обмеження:

з 00:00 год. 21 жовтня 2021 року - заклади працюватимуть за умови наявності підтверджуючих документів у 100 % працюючого персоналу та відвідувачів закладу про здійснення вакцинації (жовтий або зелений сертифікат) або негативного результату тестування на COVID-19, методом полімеразної ланцюгової реакції, яке проведене не більш як за 72 години, або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 48 годин до здійснення заходу (відвідування закладу), або документ від лікаря про наявність протипоказань до вакцинування:.....

4) приймання відвідувачів субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торгівельного і побутового обслуговування населення. Заклади можуть працювати за умови одночасного перебування відвідувачів в кількості, що не перевищує 1 людина на 10 м.кв. площі закладу (в основу розрахунку не беруться площа приміщень, які не використовуються в обслуговуванні відвідувачів), та за умови наявності у відвідувачів підтверджуючих документів про здійснення вакцинації (жовтий або зелений сертифікат) або негативного результату тестування на COVID-19, методом полімеразної ланцюгової реакції, яке проведене не більш як за 72 години, або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 48 годин до здійснення заходу (відвідування закладу), або документ від лікаря про наявність протипоказань до вакцинування.

Дослідивши матеріали аміністративної справи суд прийшов до висновку, що вони не містять доказів, які б підтверджували, що особа відносно якої складено протокол, порушила вимоги Протоколу № 13 позачергового засідання регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при обласній

державній адміністрації від 20.10.2021року, оскільки інформацію, зазначену працівником поліції у складеному ним протоколі, було спростовано поясненнями особи, щодо якої він складений, і вказана інформація підтверджена оглянутими в судовому засіданні доказами, а саме: довідками із медичного закладу про те, що протягом жовтня-листопада 2021 року ОСОБА_1 перехворів на Covid-19, а тому має протипоказання до вакцинації, у звязку з чим він не міг бути вакцинованим, а тому відповідно і не мав сертифікату про проведену вакцинацію.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст.8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можна зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, відповідно до чинного законодавства України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу, порушену відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 44-3 КУпАП, провадженням закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.