Справа № 136/456/22
провадження №3/136/151/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

26.05.2022 о 15 год. 50 хв. по вул. Коцюбинського, в с. Косаківка, гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, неприродній блідий колір обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.130 ч.1 КУпАП.

Матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 після повернення їх до органу поліції Вінницьким районним судом Вінницької області були спрямовані до Липовецького районного суду Вінницької області, які отримані 13.04.202, розгляд справи призначено в межах строку визначеного ст.277 КУпАП.

03.05.2022, на визначений судом день та час ОСОБА_1 та його захисник Куций Р. не з`явились в судове засідання, відповідно до поданої останнім заяви, у зв`язку із введеним воєнним станом в Україні.

20.05.2022 ОСОБА_1 повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив.

Захисник Куций Р.А. в судове засідання також не з`явився, заяви про розгляд справи у їх із ОСОБА_1 відсутність не направив, причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.268 КупАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що ОСОБА_1 належно сповіщався про час і місце розгляду справи, був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, отримував судові виклики, отож і його захисник вважається належним чином повідомленим.

Суд сприяв особі, яка притягується до відповідальності та його захиснику можливість ознайомитись з усіма пред`явленими доказами і зауваженнями та прокоментувати їх шляхом надання доступу до Електронного суду, отож було забезпечено реалізацію прав останніх у ході судового розгляду даної справи.

Суд вважає, що поведінка ОСОБА_1 свідчить про не бажання брати участь у розгляді справи. Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумні строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право бути присутнім та безпосередньо брати участь у судовому засіданні стосовно встановлення обґрунтованості складеного відносної неї протоколу про адміністративне правопорушення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 року у справі "Жук проти України" зазначено (пункт 25), що принцип процесуальної рівності сторін вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони. Це означає, що надання стороні судового процесу можливості ознайомитись з усіма пред`явленими доказами і зауваженнями та прокоментувати їх.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №214891, відповідно до якого зазначено суть правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено вище; відеозаписом CD диску із нагрудної камери поліцейського, який був безпосередньо переглянутий судом; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 26.05.2021 складеного о 15:58 годині до КНП ім. Ющенка м. Вінниця, в якому зазначено ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , зокрема: почервоніння очей, неприродній блідий колір обличчя, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння останній відмовився.

Суд вважає, що письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що наркотичних речовин він не вживав, не спростовують обставин, що особа відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, що доведено доказами, яким суд дав оцінку.

Відповідно до п. 2.5. ПДР, серед іншого, вбачається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння підлягають фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд враховує, що на цей час ні протокол, ні викладені в ньому обставини не оскаржені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, оцінивши вищезазначені докази, в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку «поза розумним сумнівом», що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, суд враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ, рішення у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

При призначенні виду та розміру адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховується особа порушника, ступінь вини, майновий стан, характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, який встановлений санкцією частини статті, за якою кваліфіковано його діяння із застосуванням додаткового стягнення у виді позбавлення права керування, оскільки як було встановлено судом, ОСОБА_1 було видано посвідчення водія.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.23-24, 27, 33, ч. 1 ст. 130, 221, 251-252, 266, 276, 283-284, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривні 20 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя Світлана ШПОРТУН