КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю захисника Федорова Д.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Гармаша Михайла Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 22.08.2021 року о 12 год. 20 хв. по бульвару Лесі Українки, 34 в м. Києві керував транспортним засобом «HYOSUNG GT 250», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року, захисник Гармаш М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт обґрунтовує свої доводи тим, що ОСОБА_1 притягнули до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП за повторне вчинення адміністративного правопорушення. Проте, як наполягає апелянт, адміністративні матеріали не містять і суд не дослідив доказів на підтвердження ознаки повторності.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився. Водночас, захисник Федоров Д.С. надав копію контракту добровольця територіальної оборони та просив розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 , зазначавиши, що така позиція узгоджена з ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Федорова Д.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ за №217750 від 22.08.2021 року, ОСОБА_1 22.08.2021 року о 12 год. 20 хв.по бульвару Лесі Українки, 34 в м. Києві керував транспортним засобом «HYOSUNG GT 250» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці, тобто порушив п. 2.5 ПДР, вчинивши дане правопорушення двічі протягом року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Тобто, фактичні обставини, встановлені судом (як це вбачається зі змісту постанови Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року), не узгоджуються з викладенням фактичних обставин у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ за №217750 від 22.08.2021 року, оскільки в постанові зазначено «в стані наркотичного сп`яніння», що є порушенням п. 2.9А ПДР України, в той час як у протоколі зазначено «з ознаками наркотичного сп`яніння», тобто - п. 2.5 ПДР України. Тобто, суд першої інстанції вийшов за межі протоколу (пред`явленого обвинувачення).

Водночас, в адміністративних матеріалах відсутні докази на підтвердження кваліфікуючої ознаки повторності.

Однак, суд першої інстанції, кваліфікувавши дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, у своєму рішенні вказав, що «вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі».

На переконання суду апеляційної інстанції, посилання суду першої інстанції на долучені до протоколу докази, у даному випадку, є формальним, оскільки наявний в адміністративних матеріалах витяг із реєстру судових рішень щодо невстановленої особи не є належним та допустимим доказом у розумінні ст. 251, 252 КУпАП на підтвердження ознаки повторності у діях ОСОБА_1 , тобто винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Також в рішенні «Коробов проти України» від 21.07.2011 ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджуються зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Так, із відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського вбачається, що обставини події зафіксовано не в повному обсязі, зокрема щодо встановлення ознак повторності у діях ОСОБА_1 , як про це обґрунтовано вказав захисник, зазначивши, що працівники поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушили вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомок, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, оскільки поліцейські неодноразово вимикали відео реєстратори, а також не зафіксували всі обставини події, зокрема встановлення підстав для кваліфікації діяння ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, всю процедуру оформлення адміністративного матеріалу, включаючи порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) для кримінального провадження поширюється Європейським судом з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративного правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02).

Відповідно до Рішення ЄСПЛ у справі "Малофєєва проти Росії" від 30.05.2013 року, Суд зазначив, що у випадку коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, суд першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, не з`ясував повно та всебічно всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив всі докази та не оцінив їх в сукупності, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О. М. Сітайло

Справа № 33/824/941/2022 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Бортницька В.В.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.