ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6853/21 Головуючий у 1-й інстанції: Дорошинська В.Е.
Номер провадження: 33/819/35/22 Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ст. 472 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Херсонський апеляційний суд у складі:

судді Калініної О.В.

при секретарі Сікорській Я.А.

за участю адвоката Лапка Е.М.

представника Чорноморської

митниці Стойчева М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лапка Едуарда Миколайовича на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МКУ,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні митних правил за ст. 472 МКУ та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів, що становить 1100 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.04.2021 року становить 30604,86 грн. з конфіскацією товарів, що стали предметом правопорушення, вилучених на підставі протоколу про порушення митних правил №0079/50800/21 від 01.04.2021 р., а саме: 1100 доларів США.

Суд першої інстанції встановив, що 01 квітня 2021 року в зоні митного контролю м/п «Миколаїв - морський», в Чорноморському суднобудівному заводі, південна набережна при здійснені митного контролю та оформлення т/х «TUFAN», прапор Того, який вибував до порту Хереке (Туреччина) другий помічник капітана вказаного судна гр. України ОСОБА_1 заявив в Декларації про валюту екіпажу (MONEY LIST) від 01.04.2021 року про наявність у нього 300 гривень.

Того ж дня, під час здійснення огляду каюти другого помічника капітана вказаного судна гр. України ОСОБА_1 серед його особистих речей, що знаходились на полиці біля ліжка, в сумці для документів виявлено без ознак приховування валютні цінності в сумі 1100 доларів США, відомості про наявність яких не були заявлені письмово за встановленою формою в Декларації про валюту екіпажу (MONEY LIST) від 01.04.2021 року та при усному опитуванні до початку огляду каюти.

Таким чином 01.04.2021 р., при здійсненні митного оформлення т/х «TUFAN», прапор Того, другий помічник капітана вказаного судна гр. України ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості про наявність у нього валютних цінностей в сумі.

В апеляційній скарзі адвокат Лапко Е.М. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову скасувати, закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 472 МКУ.

З посиланням на ст. 458 МКУ, ч.3 ст. 197 МКУ та ст. 8 Закону України « Про валюту та валютні операції» вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення митних правил та підстав для складання протоколу за ст. 472 МКУ, так як сума грошових коштів, що була наявна у ОСОБА_1 у сумі 1100 дол. США не перевищує суму, яку можна переміщувати фізичним особам без обов`язкового декларування.

Посилається на те, що відповідно до приписів ст. 335 МКУ та Порядком виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті суб`єктом декларування є капітан судна або уповноважена ним особа .

Жодним нормативно правовим актом не передбачено обов`язку повідомлення членами екіпажу судна про всі наявні у них валютні цінності , не передбачено відповідальність за приховування відомостей від капітана або уповноваженої ним особи про вид , кількість та вартість особистих речей, які при собі перевозять члени екіпажу.

Відповідно до контракту ОСОБА_1 отримує заробітну плату готівкою на судні, тобто валютні цінності в розмірі 1100 дол. США є заробітною платою ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Під час апеляційного розгляду адвокат Лапко Е.М. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_1 направив заяву в якій просив задовольнити апеляційну скаргу , апеляційний розгляд провести за його відсутності .

Представник Чорноморської митниці Стойчев М.І. заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Від Чорноморської митниці Держмитслужби надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу , в яких містяться доводи про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та прохання залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення учасників справи , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви суду.

За змістом ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Обґрунтовуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил суд першої інстанції дотримався в повному обсязі зазначених вимог закону, з`ясував всі обставини і належним чином оцінив докази у справі.

Вина ОСОБА_1 у порушенні митних правил , як вірно зазначив суд першої інстанції , підтверджується :

протоколом про порушення митних правил №0079/50800/21 від 01.04.2021 р., в якому зазначено, що 01.04.2021 р. при проведенні митного оформлення м/п «Миколаїв морський», при здійснені митного контролю та оформлення т/х «TUFAN», прапор Того, який вибував до порту Хереке (Туреччина) електромеханік вказаного судна ОСОБА_1 , заявив в Декларації про валюту екіпажу (MONEY LIST) від 01.04.2021 року про відсутність у нього будь-якої валюти. Однак під час здійснення огляду каюти другого помічника капітана вказаного судна ОСОБА_1 , виявлено без ознак приховування валютні цінності в сумі 1100 доларів США .

Протокол про порушення митних правил підписаний ОСОБА_1 без будь- яких зауважень та заперечень.

- актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01.04.2021 р., відповідно до якого також під час огляду каюти судна у громадянина України ОСОБА_1 , виявлено без ознак приховування валютні цінності в сумі 1100 доларів США відомості про наявність яких у нього не були заявлені, а ні письмово а ні в Декларації про валюту екіпажу (MONEY LIST), а ні в усній формі до початку митного контролю.

Законність проведення митного огляду , за результатами якого складений акт огляду від 01.04.2021 року, апелянтом в апеляційній скарзі не оспорюється. Акт огляду підписаний ОСОБА_1 без заперечень .

- MONEY LIST (Декларацією про валюту екіпажу т/х Туфан від 01.04.2021) р. в якій відомості про наявність валюти у ОСОБА_1 у розмірі 1100 дол. США відсутні.

- Декларацією про особисті речі екіпажу, в якій відсутні відомості про особисті речі екіпажу, до якої також не було внесено за встановленою формою відомості про наявну у ОСОБА_1 валюту.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України через те , що він не є суб`єктом декларування валюти членів екіпажу та мав при собі 1100 дол. зарплати , що не перевищує суму 10000 євро, а тому не зобов`язаний був письмово декларувати належну йому валюту, яка не є забороненим або обмеженим до обігу предметом за законодавством України.

Статтею 472 МК України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Товарами є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі, згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України. При цьому, пункт 1 "б" ч. 1 ст. 4 МК України відносить іноземну валюту до валютних цінностей.

Відповідно до п. 2 "г" ч. 1 ст. 335 МК України, під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник при перевезенні водним транспортом товарів, зобов`язані надати органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі, зокрема, і декларацію про особисті речі екіпажу судна.

Пунктом 2 "з" ч. 1 ст. 335 МК України встановлено що, під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України водним транспортом, надаються органу доходів і зборів документи, які, зокрема, містять відомості про наявність (відсутність) на борту судна валютних цінностей, що наявні у членів екіпажу .

Відповідно до положень Конвенції про полегшення міжнародного морського судноплавства 1965 року під особистими речами команди судна слід розуміти одежу, предмети повсякденного користування і будь які інші речі, що належать членам команди судна і перевозяться на судні , включаючи валюту.

Розділами 2, 3 Порядку виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті , затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 10.03.2015 № 308 передбачено , що під час переміщення судна через митний кордон України як на прибуття так і на вибуття капітан судна або уповноважена ним особа подає документи та відомості, визначені пунктом 2 частини першої статті 335 Митного кодексу України.

Отже, зазначені вище нормативно правові акти передбачають обов`язкове декларування членами екіпажу особистих речей , до яких віднесено і валютні цінності і такі декларації подаються як при прибутті судна так і при вибутті за межі митної території України.

Посилання апелянта на те, що декларантом валютних цінностей членів екіпажу є капітан судна , а член екіпажу не несе відповідальність за надані у декларації відомості не можуть бути прийняті до уваги , оскільки відомості до вказаної декларації внесені за особистими підписами членів екіпажу , зокрема і ОСОБА_1 .

Отже, відомості до Декларації про валюту екіпажу внесені за підписом самого ОСОБА_1 , тому суд дійшов вірного висновку про те , що саме ОСОБА_1 як власник особистих речей та виявленої у нього валюти у сумі 1100 дол. не заявив про всі наявні у нього валютні цінності, а тому його дії містять склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МКУ.

Не можна погодитися із доводами апелянта, який посилаючись на положення ч. 3 ст. 197 МКУ та ст. 8 Закону « Про валюту і валютні цінності» вказує на те, що ОСОБА_1 як фізична особа без письмового декларування має право перемістити через митний кордон України суму, що не перевищує 10000 євро, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 переміщував валютні цінності через митний кордон України як член екіпажу судна , яке підлягало митному контролю, а не як фізична особа, що переміщується через митний кордон та провозить товари для власних потреб.

Митний контроль товарів, що переміщуються членами екіпажу (як резидентами, так і нерезидентами), здійснюється за декларацією про особисті речі членів суднового екіпажу відповідно до положень ст. 335, 338-340 МКУ.

Митний контроль товарів, що переміщуються фізичними особами , які не входять до складу екіпажу водного судна здійснюється в оглядовому залі порту із застосуванням двоканальної системи митного контролю відповідно до статті 366 Митного кодексу України з урахуванням положень ч. 3 ст. 197 МКУ.

Отже, ОСОБА_1 як член екіпажу судна при здійсненні митного контролю зобов`язаний був надати точні і достовірні відомості про наявні у нього валютні цінності, які мали бути внесені до Декларації про валюту екіпажу , чи усно заявити про їх наявність до початку митного огляду, проте не дотримався вимог закону , за що підлягає притягненню до відповідальності за ст. 472 МКУ.

Те, що валютні цінності у ОСОБА_1 були виявлені без ознак приховування не впливає на висновки про наявність в його діях порушення митних правил, оскільки склад митного правопорушення, визначеного ст. 472 Митного кодексу України, не передбачає такої ознаки як приховування товарів від митного контролю.

Зважаючи на викладене , апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови та закриття провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 472 МКУ, як про те просить апелянт.

Разом із тим , апеляційний суд вважає слушним посилання апелянта на положення ч.1 ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд використовує Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції в аспекті порушення цієї статті у зв`язку з тим, що захід у вигляді конфіскації покладав на заявників «індивідуальний і надмірний тягар» і був непропорційним щодо вчиненого правопорушення, яке полягало в недекларуванні валютних цінностей при переміщенні їх через митний кордон.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Садоха проти України» від 11 липня 2019 року (заява № 77508/11) на основі своїх попередніх рішень та сформульованих у них позицій зазначив, що:

- «захід у вигляді конфіскації, навіть якщо він має на увазі позбавлення майна, підпадає під сферу дії другого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого державі дозволено здійснювати контроль за користуванням власності для забезпечення сплати штрафів» (§ 23);

- «держави мають правомірний (легітимний) інтерес, а також обов`язок, відповідно до різних міжнародних договорів, уживати заходів на виявлення руху готівки через їх кордони та контролю за ним, оскільки великі обсяги готівки може бути використано для відмивання грошей, обігу наркотичних засобів, фінансування тероризму або організованої злочинності, ухилення від сплати податків або скоєння інших серйозних фінансових злочинів. Загальна вимога декларування, застосована до будь-якої особи, що перетинає державний кордон, запобігає прихованому вивезенню з країни та ввезенню до неї готівки, а такий захід, як конфіскація, що є наслідком не декларування готівки митним органам, є частиною загальної системи регулювання, призначеної протидіяти таким злочинам. Тому Суд вважає, що захід у вигляді конфіскації відповідав загальному інтересові суспільства» (§ 26);

- «щоб втручання було пропорційним, воно має відповідати серйозності порушення, а санкція, що застосовується, - тяжкості правопорушення, у цій справі - недотримання вимоги декларування» (§ 31);

- «стягнення у вигляді конфіскації не було спрямовано на відшкодування матеріальної шкоди - оскільки держава не зазнала жодних збитків унаслідок того, що заявник не задекларував кошти - а за своїм призначенням мало попереджувальний та каральний характер»(§ 32).

Слід врахувати і висновки Конституційного Суду України , викладені у рішенні від 21 липня 2021 року № 3-р(II)/2021.

Апеляційний суд вважає, що положення ст. 472 МКУ щодо виду та розміру адміністративного стягнення мають кримінально-правовий характер як за своєю каральною та стримувальною метою, так і за суворістю визначеного ними додаткового обов`язкового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації певних товарів, тому призначення такого стягнення має здійснюватися з урахуванням принципів і гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Юридичне регулювання питань переміщення валютних цінностей членів екіпажу не зумовлює потреби в сплаті митних зборів або будь-яких інших платежів на користь держави, а лише вимагає дотримання встановлених законодавцем додаткових вимог щодо письмового декларування зазначених цінностей, після виконання яких заборони чи обмеження не застосовуються до такого переміщення і воно не характеризується відповідно до законодавства України як незаконне. Отже, недотримання зазначених вимог не завдає жодної матеріальної шкоди або інших збитків державі, а також не спричиняє суттєвих негативних наслідків для суспільних або державних інтересів, якщо походження та подальше використання валютних цінностей, що не були задекларовані, не є неправомірними або злочинними.

Фактично уся шкода для державних і суспільних інтересів полягає у неповідомленні держави про переміщення через її митний кордон зазначених валютних цінностей, а їх конфіскація як адміністративне стягнення набуває непомірно каральних ознак.

Як видно, під час розгляду справи в суді першої інстанції захисник Никифоренка Є.С. вказував на те, що виявлені у ОСОБА_1 кошти є його заробітною платою, та надавалися документи на підтвердження цих обставин.

Такі твердження митним органом спростовані не були.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку конфіскація валютних цінностей , вилучених у ОСОБА_1 за відсутності доказів неправомірності джерела їх походження та без врахування форми його вини та негативного впливу такої конфіскації на його майнове становище, не забезпечує досягнення справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи та не узгоджуються з принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд вважає, що застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу є достатнім покаранням та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, передбачених с.1 Протоколу до Конвенції.

Відповідно до приписів ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене , апеляційний суд дійшов висновку , що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення змінити , з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 472 МКУ у виді штрафу у розмірі 1100 дол. США, що еквівалентно 30604,86 грн. без конфіскації валютних цінностей , що стали предметом правопорушення.

В іншій частині постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП , апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Лапка Е.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07.10.2021 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 472 МКУ у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів, що становить 1100 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.04.2021 року становить 30604,86 грн. без конфіскації валютних цінностей , що стали предметом правопорушення, вилучених на підставі протоколу про порушення митних правил №0079/50800/21 від 01.04.2021 р., а саме: 1100 доларів США.

Вилучені за протоколом про порушення митних правил №0079/50800/21 від 01.04.2021 р., 1100 доларів США повернути власнику - ОСОБА_1 .

В іншій частині постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію постанови у порядку ст. 295 КУпАП направити учасникам судового провадження.

Суддя Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна