Справа № 683/1117/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Сагайдак І.М., з участю секретаря судового засідання Повзун С.В., прокурора Баклана Г.В., особи, яка притягується до адміністративної ві дповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старокостянтинів справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , секретаря міської ради, що зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

11 травня 2022 року до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли для розгляду протоколи №84 та №85 про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, які складені 03 травня 2022 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП відповідно.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №84 від 03 травня 2022 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він, являючись депутатом восьмого скликання Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, 04 січня 2021 року під час проведення другої сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області при розгляді питання №13 «Про обрання секретаря міської ради», в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28, ч.2 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», перед голосуванням не повідомив сесію міської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів шляхом самостійного публічного оголошення про це під час засідання сесії ради, тобто ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №85 від 03 травня 2022 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він, являючись депутатом восьмого скликання Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, 04 січня 2021 року під час проведення другої сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області при розгляді питання №13 «Про обрання секретаря міської ради», в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28, ч.2 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», проголосував «за» обрання себе секретарем Старокостянтинівської міської ради, тим самим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, тобто ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Постановою судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 травня 2022 року справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 та.ч.2 ст.172-7 КУпАП об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчинені інкримінованих йому адміністративних правопорушень не визнав, посилаючись на те, що конфлікту інтересів при голосуванні на посаду секретаря міської ради у нього не було, а тому просить провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП. Свою позицію обґрунтовує тим, що обрання секретаря місцевої ради з

числа депутатів є засобом формування органів місцевого самоврядування і кожен з числа депутатів може бути обраний на цю посаду. Реалізація конституційного права бути обраним на посаду при формуванні представницьких органів влади не є приватним інтересом, натомість відповідає суспільним потребам. Матеріали справи не доводять наявність об`єк тивних та суб`єктивних ознак наявності реального конфлікту інтересів, наявність суперечки між його приватним інтересом та представницькими повноваженнями.

Прокурор Баклан Г.В. у судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, з накладенням стягнення в межах санкцій вказаний статей.

Заслухавши учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, стаття 280 КУпАП покладає обов`язок на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

З матеріалів справи вбачається, що за підсумками голосування на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було обрано депутатом Старокостянтинівської міської ради восьмого скликання.

04 січня 2021 року на пленарному засіданні другої сесії Старокостянтинівської міської ради восьмого скликання, у якому приймав участь ОСОБА_1 , слухалось питання за №13 у порядку денному «Про обрання секретаря міської ради».

Зі змісту протоколу вищезазначеного засідання вбачається, що міський голова ОСОБА_2 запропонував кандидатуру ОСОБА_1 на посаду секретаря Старокостянтинівської міської ради, інших кандидатів на цю посаду не було.

За результатами таємного голосування, у якому приймали участь 18 депутатів, у тому числі і ОСОБА_1 , 18 голосами було прийнято рішення №13/2/VIII від 04 січня 2021 року «Про обрання секретаря міської ради», відповідно до якого за результатами таємного голосування на посаду секретаря Старокостянтинівської міської ради на строк повноважень Старокостянтинівської міської ради восьмого скликання обрано депутата цієї ради ОСОБА_1 .

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , будучи депутатом Старокостянтинівської міської ради восьмого скликання, є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно ч.2 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Частиною 1 статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він, будучи депутатом Старокостянтинівської міської ради восьмого скликання, 04 січня 2021 року під час проведення другої сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області при розгляді питання №13 «Про обрання секретаря міської ради» перед голосуванням не повідомив сесію міської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів шляхом самостійного публічного оголошення про це під час засідання сесії ради та проголосував «за» обрання себе секретарем Старокостянтинівської міської ради.

При цьому, у протоколах зазначено, що між приватним інтересом ОСОБА_1 , який обумовлений бажанням покращити матеріальне становище на майбутнє, та його службовими повноваженнями, як депутата Старокостянтинівської міської ради, виник реальний конфлікт інтересів, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та п.2 примітки до цієї статті порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів полягають:

- у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП);

- у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів слід встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Так, депутати місцевих рад, які, крім конституційних гарантій, закріплених у ст.38 Конституції України, з огляду на положення ч.1 ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч.1 ст.8, ч.1 ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, користуються ухвальним голосом з усіх питань, що розглядаються на засіданнях рад та їх органів, до складу яких вони входять, мають право обирати і бути обраними до органів відповідної ради.

Тобто до інтересів представницьких повноважень відноситься голосування на сесіях міської ради, обирання та обрання до органів відповідної ради.

Беручи до уваги визначення поняття «реальний конфлікт інтересів», згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль окремої особи при прийнятті рішення колегіальним органом, можна дійти висновку, що голосування окремою особою само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між її діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом.

Це також стосується й осіб, які здійснюють представницькі повноваження.

Згідно з п.4 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання про обрання на посаду та звільнення з посади секретаря ради, вирішується виключно на пленарних засіданнях міської ради, тобто виборного колегіального органу, який наділений правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Частиною 1 статті 50 вказаного Закону передбачено, що секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

При цьому, відповідно до ч.4 та ч.6 ст.49 вищезазначеного Закону депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано; депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Іншими словами, у разі, якщо, наприклад, депутат місцевої ради, який виконує свої повноваження у складі такого колегіального органу, голосує за погодження призначення себе на посаду секретаря міської ради, він одноособово не приймає такого рішення, таке рішення приймається колегіальним органом більшістю голосів. Відтак відсутній прямий і безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між голосуванням та прийняттям рішення.

Голосування депутата за обрання секретаря ради є його обов`язком, тобто участь у такому голосуванні є здійсненням депутатом його представницьких повноважень. Одночасно право депутата обирати і бути обраним до органів відповідної ради, в тому числі і на посаду секретаря ради прямо встановлене статтею 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», а також статтею 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Із цього випливає, що право бути обраним на посаду секретаря міської ради є реалізацією представницьких повноважень депутата, а не здійсненням його приватного інтересу. З обранням особи депутатом органу місцевого самоврядування такій особі разом з комплексом інших прав та

повноважень делегується і представницьке право бути обраним до органів відповідної ради, в тому числі і на посаду секретаря ради.

У протоколах про адміністративні правопорушення, які складені відносно ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, є вказівка про те, що в діях ОСОБА_1 наявний реальний конфлікт інтересів, який виник між його приватним інтересом, який обумовлений бажанням покращити матеріальне становище на майбутнє, та його службовими повноваженнями, як депутата Старокостянтинівської міської ради, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про об`єктивні та суб`єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями в момент прийняття рішення щодо обрання його на посаду секретаря міської ради.

При цьому, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення та доданих до них матеріалів не можливо визначити в чому саме полягає приватний інтерес, як обов`язкова складова конфлікту інтересів, депутата ОСОБА_1 під час голосування за обрання його секретарем міської ради, оскільки обрання на посаду секретаря міської ради не є будь-яким привілеєм як особи, яка виконує представницькі функції в громаді, а покладає на цю особу публічні обов`язки, визначені законом.

Твердження особи, яка склала протокол, про те, що приватний інтерес ОСОБА_1 обумовлений бажанням покращити матеріальне становище на майбутнє, не підтверджено жодними доказами, а тому є його припущенням.

При цьому, суд звертає увагу на те, що недостатньо вказати про існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес був наявний на момент вчинення певних дій, а також, що він суперечить службовим чи представницьким повноваженням і це реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень.

ОСОБА_1 в момент голосування по вказаних вище пропозиції та питанню діяв як депутат Старокостянтинівської міської ради і отримав статус секретаря міської ради виключно за підсумками оголошення результатів таємного голосування.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що приймаючи участь у голосуванні щодо вирішення питання про обрання секретаря міської ради, ОСОБА_1 діяв не особисто, а рішення приймалось колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії міської ради, із дотриманням передбаченої законом процедури.

З огляду на викладене, вважаю, що матеріали справи не містять та прокурором не доведено, що існують фактичні дані, які б з достовірністю свідчили про об`єктивні та суб`єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, як депутата Старокостянтинівської міської ради восьмого скликання, в момент проведення голосування по обранню секретаря Старокостянтинівської міської ради та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилося в розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».

А тому, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, що згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: