Справа № 453/1284/21 Головуючий у 1 інстанції: Курницька В.Я.
Провадження № 33/811/1786/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., за участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кухарської О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, та провадження по справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно постанови, 03.08.2021 року головним державним ревізор-інспектором Стрийського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПИ у Львівській області Пилипців Я.П. проведена перевірка ТОВ «Софтсерв-девелопмент» щодо подання аудиторського висновку разом з річною фінансовою звітністю за 2020 рік, в результаті якої виявлено несвоєчасне подання керівником ТОВ «Софтсерв-девелопмент» ОСОБА_1 аудиторського висновку в термін до 10.06.2021 року, чим порушено вимоги п.46.2 ст.46 ПК України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає вказану постанову Сколівського районного суду Львівської області від 15.11.2021 року незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у постанові суду має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.163-1 КУпАП, відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваної постанови Сколівського районного суду Львівської області, Головним управлінням ДПС у Львівській області складено Акт №15693/13-01-18-13/38617488 від 03.08.2021 року про результати перевірки, згідно якого в процесі перевірки виявлено неподання керівником ТОВ «Софтсерв-Девелопмент» ОСОБА_1 аудиторського висновку в термін до 10.06.2021 року, чим порушено вимоги п.46.2 ст.46 ПК України за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно абз.4 п.46.2 ст.46 Податкового кодексу України, на порушення якого посилається ГУ ДПС у Львівській області у Акті перевірки, платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну ОСОБА_2 звітність та річну консолідовану ОСОБА_2 звітність разом з аудиторським звітом, подають контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним.

Відповідно до абз.2 п.46.2 ст.46 Податкового кодексу України, платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають разом з податковою декларацією за відповідний податковий (звітний) період звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), складені до перевірки фінансової звітності аудитором. Звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати) подаються платниками податку згідно з цим абзацом за формою, визначеною згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Таким чином, аналіз абз.2 та абз.4 п. 46.2 ст.46 Податкового кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що ст.46 Податкового кодексу України в частині визначення кола платників податку на прибуток, на яких податковим законодавством України покладається обов`язок з оприлюднення річної фінансової звітності разом з аудиторським звітом, містить відсильну норму до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-ХІУ (з наступними змінами та доповненнями).

В свою чергу, в ч.3 ст.14 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (надалі - Закону) чітко визначено коло осіб, на яких цим Законом покладено обов`язок оприлюднення річної фінансової звітності разом з аудиторським звітом, до яких відносяться: підприємства, що становлять суспільний інтерес (крім великих підприємств, які не є емітентами цінних паперів), публічні акціонерні товариства, суб`єкти природних монополій на загальнодержавному ринку та суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях (абз.1 ч.З ст.14 Закону); великі підприємства, які не є емітентами цінних паперів, та середні підприємства (абз.2 ч.З ст.14 Закону); інші фінансові установи, що належать до мікропідприємств та малих підприємств (абз.З ч.З ст.14 Закону); головні розпорядники бюджетних коштів.

Зазначає, що ГУ ДПС у Львівській області ні в Акті №15693/13-01-18-13/38617488 від 03.08.2021 року, ні в протоколі серії ГУ ЛВ № 005173 про адміністративне правопорушення від 06.08.2021 року, не зазначено, до якої саме категорії підприємств, визначених в ч.3 ст.14 Закону, належить ТзОВ Софтсерв-Девелопмент, та не обґрунтовано, на якій підставі ГУ ДПС у Львівській області зробило висновок про необхідність ТзОВ Софтсерв-Девелопмент оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським звітом.

Однак, незважаючи на те, що ГУ ДПС у Львівській області не зазначено ні в Акті, ні в протоколі, на якій підставі ним зроблено висновок про необхідність ТзОВ Софтсерв- Девелопмент оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським звітом, суд першої інстанції, пославшись виключно на вказані документи, не дослідивши самостійно факт віднесення товариства до кола осіб, на яких Законом покладено обов`язок оприлюднення річної фінансової звітності разом з аудиторським звітом, зробив висновок про допущення мною порушення, визначеного ч.1 ст.163-1 КУпАП.

В свою чергу, ТзОВ Софтсерв-Девелопмент не належить до жодного із підприємств, визначених в ч.3 ст.14 Закону, на яких Законом покладено обов`язок оприлюднення річної фінансової звітності разом з аудиторським звітом, про що свідчить наступне.

Згідно з показниками річної фінансової звітності за 2017 рік та за 2018 рік (фінансова звітність долучена до апеляційної скарги) ТзОВ Софтсер-Девелопмент не входило до переліку осіб, визначених в абз.2 ч.3 ст.14 Закону, як такі, що зобов`язані оприлюднити річну фінансову звітність разом з аудиторським звітом за 2020 рік. Це підтверджується і тим, що товариством щорічно подавалась фінансова звітність малого підприємства.

Враховуючи вищенаведене, вбачається, що по жодному з критеріїв, визначених абз. 1-3 ч.3 ст.14 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ТзОВ Софтсерв-Девелопмент не відноситься до кола осіб, на яких цим Законом покладено обов`язок оприлюднення річної фінансової звітності разом з аудиторським звітом, у зв`язку з чим керівник підприємства не може бути суб`єктом адміністративної відповідальності з підстав нібито порушення ним п.46.2 ст.46 ПК України у зв`язку з неподанням ТзОВ Софтсерв-Девелопмент в 2021 році річної фінансової звітності разом з аудиторським звітом за 2020 рік, граничний термін подання якого закінчився 10.06.2021 року.

Відповідно до вказаного, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, визначеного ст.163-1 КУпАП (Порушення правил ведення податкового обліку, надання аудиторських висновків).

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова Сколівського районного суду Львівської області від 15.11.2021 року у справі №453/1284/21 підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністртативної відповідальності - закриттю, оскільки у його діях відсутній склад правопорушення, визначеного ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Окрім цього, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції прийшов до висновку про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків в межах яких може бути накладене адміністративне стягнення, однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, після закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через З місяці з дня його виявлення.

Між тим, пункт 7 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ адвоката Кухарської О.В. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, на переконання апеляційного суду, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, орган, що склав протокол, повинен довести обставини, на які покликається в протоколі, належними та допустимими доказами.

З огляду на це, на суддю при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення ст. 278 КУпАП покладено обов`язок вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06 серпня 2021 року серії ГУ ЛВ №005173 №584/ж-12, ОСОБА_1 , як керівник ТОВ «Софтсерв девелопмент» не подав до контролюючого органу аудиторського висновку до терміну 10 червня 2021 року (акт №15693/13-01-18-13/38617488 від 03.08.2021 року), чим порушено абз.4 п.46.2 ст.46 Податкового кодексу України, за що передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 163-1 КУпАП.

До складеного протоколу Стрийським відділом камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області долучено лише акт про результати перевірки відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України від 03 серпня 2021 року №15693/13-01-18-13/38617488.

Частиною 1 статті 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків.

Пунктом 46.2 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996) зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом та подають контролюючому органу: разом з податковою декларацією за відповідний річний податковий (звітний) період Звіт про фінансовий стан (баланс) та Звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), складені до перевірки фінансової звітності аудитором; річну фінансову звітність разом з аудиторським звітом, яка підлягає оприлюдненню, у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним.

Відповідно до частини 3 статті 14 Закону № 996, в залежності від категорії суб`єкта господарювання, фінзвітність разом з аудиторським висновком мають подавати: підприємства, що становлять суспільний інтерес (крім великих підприємств, які не є емітентами цінних паперів) (це згідно із законом «Про внесення змін до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо удосконалення деяких положень» від 05.10.2017 року № 2164-VIII підприємства емітенти цінних паперів, цінні папери яких допущені до біржових торгів, банки, страховики, недержавні пенсійні фонди, інші фінансові установи (окрім фінансових установ і недержавних пенсійних фондів, які належать до мікро- і малих підприємств); усі великі підприємства незалежно від організаційно-правової форми і форми власності), публічні акціонерні товариства, суб`єкти природних монополій на загальнодержавному ринку та суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях не пізніше ніж до 30 квітня року, що настає за звітним періодом, мають оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським висновком на своїй веб-сторінці (у повному обсязі) та в інший спосіб у випадках, визначених законодавством; великі підприємства, які не є емітентами цінних паперів, та середні підприємства не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, мають оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським висновком на своїй веб-сторінці (у повному обсязі); інші фінансові установи, що належать до мікропідприємств та малих підприємств не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, мають оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським висновком на власній веб-сторінці (у повному обсязі).

Таким чином, перелік суб`єктів господарювання, які зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським висновком, встановлено частиною третьою ст. 14 Закону № 996.

Якщо Підприємство, що є платником податку на прибуток, не відноситься до суб`єктів господарювання, які зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським висновком відповідно до частини третьої ст. 14 Закону № 996, то таке Підприємство подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог ст. 137 Кодексу, без подання аудиторського звіту.

Водночас, податковим органом не додано до протоколу про адміністративне правопорушення жодних документів на підтвердження того, що ТзОВ «Софтсерв-девелопмент» відноситься до числа суб`єктів господарювання, які зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським висновком в силу наведеного вище Закону, та які документи були подані підприємством до контролюючого органу.

Окрім цього, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення не викладено в повній мірі суть адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Встановлена невідповідність протоколу вимогам КУпАП та неповнота даних матеріалів справи є перешкодою для встановлення наявності чи відсутності в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, на що не звернув увагу суддя першої інстанції при розгляді справи та не вжив заходів щодо їх усунення.

На переконання апеляційного суду, невідповідність матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення, відтак без усунення зазначених вище недоліків розгляд справи є неможливим.

За змістом ст.278 КУпАП, при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному правоохоронному органу, що порушив провадження в адміністративній справі, на дооформлення.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що матеріали протоколу про адміністративне правопорушення від 06 серпня 2021 року серії ГУ ЛВ№005173 №584/ж-12 відносно ОСОБА_1 підлягають поверненню органу, який його складав, відтак подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана постанова - до скасування.

Оскільки рішення судді першої інстанції скасовується з наведених підстав, апеляційний суд наперед не надає оцінку іншим доводам апеляційної скарги, зокрема в частині наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, доведеності чи недоведеності обставин, переваги одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП скасувати.

Матеріали протоколу про адміністративне правопорушення від 06 серпня 2021 року серії ГУ ЛВ №005173 №584/ж-12 відносно ОСОБА_3 повернути до Стрийського відділу камеральних перевірок ГУ ДПС у Львівській області для належного оформлення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.