№3/263/785/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2021 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області Томілін О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює в КТ «Азовсталь», адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №466810 від 02.12.2021 ОСОБА_1 02.12.2021 о 14:47 годині, за адресою: Запорізьке шосе, буд.4, блок-пост «КУБ 50», перебував у салоні автобусу міжобласного сполучення «Дніпро-Маріуполь» без наявності документів, що підтверджують вакцинацію від COVID-19, чим порушив вимоги п.п.23 п.3 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду надав письмові пояснення, у яких вину у інкримінованому правопорушенні не визнав, зазначив, що 02.12.2021 з населеного пункту Новокраснівка Нікольського району Донецької області до м.Маріуполя переміщувався в автобусі тільки у межах Донецької області, тому його дії не підпадають під п.23 п.3 Постанови КМУ від 09.12.2020, що вказує про невірність та помилковість дій працівників поліції при складанні стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. Зауважив, що виключно Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлюється перелік обов`язкових щеплень і цим законом щеплення від COVID-19 не встановлено як обов`язкове, а тому дії працівників поліції з підставі ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» є невірними. В законодавстві України не встановлено окремого порядку про притягнення осіб до відповідальності з підстав відсутності у них щеплення від COVID-19. Дорожньою картою з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої вірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні у 2021-2022 роках, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 24.12.2020 №3018 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 09.02.2021 №213), встановлено, що вакцинація від COVID-19 в Україні є добровільною для усіх груп населення та професійних груп. За таких обставин вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП, так як ніякого правопорушення він не вчиняв.

Також надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.1 ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Підпунктом 23 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 у разі встановлення жовтого рівня епідемічної небезпеки додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2-2 цієї постанови, забороняється: пасажирам (крім осіб, які не досягли 18 років) користуватися послугами регулярних та нерегулярних перевезень автомобільним транспортом у міжобласному та міжнародному сполученнях (крім перевезень легковими автомобілями з кількістю пасажирів, включаючи водія, до п`яти осіб без урахування осіб віком до 14 років або більшою кількістю пасажирів за умови, що вони є членами однієї сім`ї) без наявності у них негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години до дня поїздки; або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації; або документа, що підтверджує отримання однієї дози дводозної вакцини; або міжнародного, внутрішнього сертифіката чи іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовті сертифікати) або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).

Перевізник зобов`язаний забезпечити інформування пасажирів про передбачені цим підпунктом обмеження.

Разом з тим на офіційному сайті Міністерства охорони здоров`я України (https://moz.gov.u) 25.10.2021 викладено повідомлення про зміни щодо міжрегіональних перевезень автомобільним транспортом, відповідно до яких зазначено: відповідальність за наявність документу про щеплення або негативного тесту на COVID-19 під час поїздок автомобільним транспортом між регіонами, за виключенням легкових автівок, покладається на пасажирів. Відповідні зміни до Постанови №1236 внесли під час засідання Кабінету Міністрів 20 жовтня. Зміни передбачають, що під час поїздок автомобільним транспортом між регіонами відповідальність за наявність таких документів покладається на пасажирів. Стосуються правили як і регулярних та нерегулярних перевезень у міжобласному та міжнародному сполученнях. Не поширюється ця норма на перевезення легковими автомобілями, якщо кількість пасажирів там не більше п`яти (без врахування дітей до 14 років). Водночас, дозволяється більша кількість пасажирів за умови, що вони є членами однієї сім`ї. Водночас, перевізник зобов`язаний проінформувати пасажирів про те, що у них має бути один із необхідних документів.

На підтвердження скоєння правопорушення при викладених вище обставинах надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №466810 від 02.12.2021, в якому вказано, що свідки відсутні; рапорт поліцейського; письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких останній зазначив, що їхав з с.Новокраснівки до м.Маріуполя, де на блок-посту на Запорізькому шосе працівники поліції зайшли в автобус для перевірки у пасажирів ПЛР-тестів або сертифікатів про вакцинацію. Він відповів, що не має сертифікату, після чого його висадили з автобусу та викликали наряд поліції, свою вину не визнав.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Оскільки з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній переміщувався в межах одного регіону, а саме з населеного пункту Новокраснівка Нікольського району Донецької області до м.Маріуполя, доказів на спростування вказаних пояснень суду не надано, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення.

Достатніх, достовірних та допустимих доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення суду надано не було, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ вважаю, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи, усунення цих недоліків призведе до порушення ст. 6 Конвенції.

Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП повинна бути провадженням закрита за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 279, 280 , 283, 284 ч.1 п. 3 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя О.М.Томілін