Провадження № 33/4808/242/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Ясінець В.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Ясінець В.П. на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2021 року о 00 год. 24 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Микитинецька, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW X5», н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що слабо реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову суду захисник ОСОБА_1 адвокат Ясінець В.П. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування обставин справи.

Апелянт зазначає, що для нього є незрозумілим яким чином працівникам поліції вдалось визначити у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які слабо реагують на світло. На іншу ознаку : поведінка, яка не відповідає обстановці, працівником поліції не звернуто увагу та не повідомлено водія про неї.

Апелянт звернув увагу на те, що з перегляду відеозаписів видно, що працівник поліції після двох хвилин спілкування із ОСОБА_1 запропонувала водієві проїхати до медичного закладу, хоча ОСОБА_1 чітко відповідав на запитання поліцейського, розмовляв чітко і по суті, жодних ознак того, що його поведінка не відповідала обстановці, у ОСОБА_1 не вбачалось.

Адвокат Ясінець В.П. вважає, що жодних правових підстав у інспектора поліції не було для направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу для встановлення у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння, а такі дії працівників поліції порушували Конституційні права ОСОБА_1 щодо пересування особи.

Апелянт вважає дії працівників поліції незаконними та провокаційними на підбурювання до вчинення злочину, яке інакше не було б скоєно ОСОБА_1 .

Сторона захисту звертає увагу на те, що судом не було допитано свідків в судовому засіданні, відповідно порушено процедуру безпосередності дослідження доказів у справі.

Адвокат Ясінець В.П. стверджує про те, що працівниками поліції було порушено проведення огляду водія, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти відповідний огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а зразу запропоновано проїхати до медичного закладу.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 з самого початку спілкування з працівниками поліції заперечував про його перебування в стані наркотичного сп`яніння. Окрім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, що підтверджується даними з нагрудної камери працівника поліції.

Апелянт зазначає, що судовий збір в розмірі 496.20 грн. судом стягнуто помилково, оскільки такий розмір судового збору діє з 01.01.2022 року, а матеріали на розгляд до суду поступили 26.10.2021 року, а тому в разі визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, судовий збір повинен був стягуватись в розмірі 454 грн.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердив поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

Зі змісту доводів захисника адвоката Ясінець В.П. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження за його апеляційною скаргою в суді апеляційної інстанції, повідомлявся про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомив про бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Ясінець В.П. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ясінець В.П., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що Івано-Франківський міський суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№122927 від 18.10.2021, письмовими поясненнями свідків, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відеодоказами, які містяться в матеріалах справи, іншими матеріалами справи.

Вищевказані докази були повторно у повному обсязі досліджені в суді апеляційної інстанції разом із відеозаписами із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції.

Зокрема, суд прийшов до висновку, що про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки останній в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за відомою суду адресою у спосіб визначений законом, про причину неявки суду не повідомив і клопотань щодо реалізації прав до суду ним не було подано.

Судом зазначено, що в судове засідання прибув захисник - адвокат Ясінець В.П., який суду пояснив, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном та просив провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважав, що справу доцільно розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ясінець В.П., щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі незгоди водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного поліцейським огляду на стан сп`яніння або неможливості проведення такого огляду на стан сп`яніння поліцейським, такий огляд повинен бути поведений у медичному закладі відповідним лікарем.

Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції , яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.

Дана норму закону спростовує доводи захисника адвоката Ясінець В.П. стосовно того, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ними не було запропоновано ОСОБА_1 огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки відповідний огляд проводиться виключно лікарем у медичному закладі.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а виконати вимоги поліцейського, які спрямовані на забезпечення проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Таким чином, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Зі змісту доводів сторони захисту вбачається, що працівником поліції при пропозиції проїхати до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 названі неправильні ознаки наркотичного сп`яніння, які не зазначені у відповідній Інструкції, а саме : дуже розширені зіниці очей. Натомість, працівником поліції не озвучені інші ознаки наркотичного сп`яніння у відповідності до вимог закону.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Ясінець В.П., про те, що дії працівників поліції не відповідали вимогам ст.266 КУпАП, оскільки останні вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів та відеозаписом з відео реєстраторів.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №122927 від 18.10.2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 18.10.2021 року о 00 год. 24 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Микитинецька, 4, керував транспортним засобом марки «BMW X5», н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що слабо реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою - інспектором взводу 1 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Дуплецою Т.Я., вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та уповноваженою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

В протоколі зазначено свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із даними щодо місця проживання та їх власноручними підписами.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківська.

Зазначено, що до протоколу додається пояснення свідків, направлення в медичний заклад, відео з нагрудної камери DM5020, відео з автомобільного реєстратора.

В графі протоколу пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що правопорушник відмовився надати пояснення відповідно до ст.63 Конституції України.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівниками поліції вилучено та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом під власноручний підпис в протоколі ОСОБА_1 .

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомленням зі змістом його звинувачення.

Таким чином, зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом висунутого обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 р., ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту вищевказаних відеозаписів, які були переглянуті в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що дійсно після того, як водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, останні виявили в нього наявність ознак, які давали підстави підозрювати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції виявивши, що розширені зіниці очей водія ОСОБА_1 не реагували на світло, запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та роз`яснили йому наслідки відмови від проходження такого огляду у виді притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про незаконність дій працівників поліції щодо ОСОБА_1 стосовно виявлення в нього ознак наркотичного сп`яніння, які не передбачені відповідною Інструкцією.

Встановлення ознак наркотичного сп`яніння носить суб`єктивний характер, оскільки залежить від особистого сприйняття конкретних обставин особою, яка уповноважена законом на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, за встановлених судом обставин, дії працівників поліції в частині виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння відповідали вимогам вищевказаної Інструкції і наявність таких ознак фактично визнається стороною захисту.

Зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , незважаючи на роз`яснення йому інспектором поліції несприятливих для нього наслідків у виді притягнення до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відмовився проходити такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Вважаю, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дав належну оцінку сукупності досліджених доказів, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він, керуючи транспортним засобом та маючи ознаки наркотичного сп`яніння безпідставно відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта в частині порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), відносно порядку застосування працівниками поліції технічного приладу «Драгер», не заслуговують на увагу, оскільки діючим законодавством є певні розмежування у процедурі проведень порядку огляду осіб щодо алкогольного та наркотичного сп`яніння, та у разі наявності ознак наркотичного сп`яніння, особу, відповідно до п. 12 Інструкції, одразу направляють до найближчого закладу охорони здоров`я. Будь-яких інших дій, на місці зупинки транспортного засобу, поліцейськими стосовно цієї особи не проводиться.

Так, згідно п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п. 3, 4 названої Інструкції.

Оскільки згідно із пунктом 12 вказаної вище Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними у п. 4 розділу І цієї ж Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, процедура проведення перевірки стану наркотичного сп`яніння щодо ОСОБА_1 працівниками поліції відповідає п. 4 Розділу І Інструкції та вимог, передбачених у ст. 266 КУпАП.

З досліджених під час апеляційного перегляду доказів вбачається, що, працівники поліції діяли відповідно до вимог закону та після виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що той відмовився у присутності двох свідків.

Оскільки, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд правильно визнав, що невиконання такої вимоги з боку водія ОСОБА_1 є порушенням Правил дорожнього руху України.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від такого проходження, то в діях останнього міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що у суду першої інстанції були законні підстави про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення , передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що у разі виявлення поліцейськими ознак сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб забезпечити проведення огляду водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

У своїх рішеннях апеляційний суд неодноразово зазначав, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння може бути вчинена як до проведення такого огляду, так і під час його проведення. Апеляційний суд вважає, що не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу встановлення факту оформлення відповідного акту огляду чи направлення до медичного закладу працівником поліції, оскільки наявність або відсутність акту огляду та направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливають на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який відмовився від проходження відповідного огляду на вимогу поліцейського.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Ясінець В.П. стосовно того, що працівниками поліції була порушена процедура проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у відповідності до вимог закону.

Так, до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2), згідно якого водій ОСОБА_1 18.10.2021 року о 00 год. 50 хв. направлявся до КНП «ПНЦ ІФ ОР».

Відповідно до вказаного направлення у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: розширені зіниці очей, які слабо реагують на світло, поведінка, що не відповідала обстановці. Особу водія було встановлено на підставі посвідчення водія. В направленні зазначено, що огляд водія ОСОБА_1 не проводився і на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративні правопорушення серії ААБ №122927.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з відео реєстратора службового автомобіля працівників поліції, нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, з відеореєстратора патрульної машини працівників поліції вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб, в якому на місці водія перебував ОСОБА_4 , який надав для перевірки документи на транспортний засіб та посвідчення водія.

З вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 неодноразово відмовився від пропозиції працівників поліції проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду на стан наркотичного сп`яніння, аргументуючи тим, що йому потрібно зранку вставати.

Зі змісту відеозапису вбачається, що працівник поліції неодноразово роз`яснив ОСОБА_1 про правові наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В ході спілкування із водієм ОСОБА_1 у працівника поліції виникла підозра, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі із озвученням ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_5 , на що водій відмовився.

Крім того, відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 працівником поліції були оголошені про підозру у нього ознак на перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, після чого запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП ПНЦ ІФ ОР.

Також, на відеозаписах зафіксовано, що працівниками поліції були запрошені свідки, в присутності яких ОСОБА_1 в черговий раз відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

На відеозаписах зафіксовано процес ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оголошено його зміст, ОСОБА_1 було ознайомлено із його правами та обов`язками та запропоновано скористатись його правами та надати пояснення по суті вчиненого правопорушення, повідомлено про проведення відео зйомки.

На відеозаписах зафіксовано підпис ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення щодо вручення копії протоколу, а також зафіксовано і саме вручення протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів сторони захисту про те, що про свої права та обов`язки ОСОБА_1 був повідомлений тільки під час складання постанови про його притягнення до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАпП за порушення ПДР та йому не роз`яснювались права та обов`язки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що саме водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на що він не заперечував при спілкуванні з працівниками поліції і сторонніх осіб на місці події. В ході спілкування працівників поліції із водієм ОСОБА_1 , в останніх виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, після чого запропонували останньому пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП ПНЦ ІФ ОР, на що останній відмовився.

При цьому, працівники поліції неодноразово роз`яснювали водію ОСОБА_1 правові наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та умовляли не вчиняти вказаного правопорушення.

Працівником поліції ОСОБА_1 були роз`яснені правові наслідки його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та повідомлено, що у разі відмови від проходження такого огляду стосовно водія буде складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, здійснені працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Апеляційний суд вважає, що дані відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при його відмові від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено доказів, які свідчать про те, що працівники поліції перевищували свої повноваження, застосовували до ОСОБА_1 психологічне насильство чи провокацію, а також щодо фальсифікації протоколу про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно яких вони 18.10.2021 року о 00.45 год. в м. Івано-Франківську по вул. Микитинецька, 4, були запрошеними співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу та в їхній присутності водій ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, про що засвідчили власноручними підписами.

Разом з тим вищевказані свідки не допитувались у судовому засіданні суду першої інстанції. Письмові пояснення вказаних свідків не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції, відповідає матеріалам справи, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та його відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі відповідно до встановленого порядку, підтверджується сукупністю доказів, які досліджені судом.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Апелянт посилається на те, що судом при ухваленні рішення у справі помилково стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В той же час, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судом стягується 0,2 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення, а не на момент вчинення правопорушником правопорушення.

Відповідно у 2022 році суми судового збору зростуть у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, оскільки статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», який набрав чинності з 01.01.2022 року, установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2481 гривня. Отже, від цієї суми обраховані ставки судового збору у даному календарному році.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції адвоката Ясінець В.П. про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ясінець В.П. залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв