ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/263/22
Номер провадження 3/292/220/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року смт.Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області у складі :

головуючої-судді Гуц О.В.

секретаря судового засідання Риданової Г.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с.Андріївка Червоноармійського району Житомирської області,

проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина

України, не працюючого, розлученого, з повною загальною середньою

освітою, військовозобов`язаного, пільг, інвалідності не має,

ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ,

- за ст.185 КУпАП, -

за участю :

особи щодо якої складено протокол про

адміністративне правопорушення- ОСОБА_1

захисника - адвоката Костюка С.М.

В С Т А Н О В И В :

Із протоколу про адміністративне правопорушення, серії ГП № 137899 від 02.05.2022 року, вбачається, що 02 травня 2022 року в 00 год. 10 хв., в полі , поблизу 196 км автодороги М-06 Київ-Чоп Житомирської області Пулинського району с. Улашанівка, ОСОБА_1 не виконував неодноразове законне розпорядження на вимогу про зупинку т/з та після блокування т/з службовим автомобілем водій ОСОБА_1 шарпав працівників поліції, поводив себе зухвало та намагався вдарити, чим вчиняв злісну непокору У судовому засіданні 08.06.2022 особа, яка притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні даного адмінправопорушення не визнав, категорично заперечував факти , викладені у вказаному протоколі, пояснивши що подібних дій він не вчиняв та про існування зазначеного протоколу дізнався лише під час їх розгляду у Червоноармійському райсуді, оскільки працівники поліції повідомили йому лише про складання відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, що об"єктивно підтверджується наявними у матеріалах справи відеозаписами ,за допомогою технічних засобів, наявних у поліцейських.

08 червня 2022 року у зв"язку з вище наведеним, адвокат Костюк С.М. подав письмове клопотання про закриття провадження у справі за ст.185 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Дане клопотання адвоката Костюка С.М. - особа, яка притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 підтримав та просив його задовольнити.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП України встановлено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст.185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

Тлумачення злісної непокори надано в рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2011 №10-рп/2011 у справі №1-28/2011, де зокрема вказано: "...злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов"язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв"язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.... ".

Аналогічне роз"яснення надано в другому абзаці сьомого пункту чинної постанови Пленуму Верховного суду України від 26.06.1992 №8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров"я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" (зі змінами) та зроблено висновок, що відповідно до ст.185 КУпАП з об"єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов"язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Усупереч вимогам , викладеним у вище згаданому рішенні Конституційного Суду та позицій Верховного Суду, дані протоколу про адмінправопорушення не містять інформації, що такі вимоги працівника поліції мали місце по відношенню до ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст.256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ці питання врегульовані і галузевими нормативно-правовими актами, органу які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, у даному випадку Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Згідно ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, досліджений в ході судового розгляду справи протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 137899 від 02.05.2022, складений стосовно ОСОБА_1 , не може бути доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_1 нібито 02 травня 2022 року в 00 год. 10 хв. в полі, поблизу 198 км а/д Київ-Чоп Житомирської області, Пулинського району, с.Улашанівка, не виконав законні вимоги працівника поліції та вчинив злісну непокору.

Згідно ч.2 ст.254 КУПАП протокол про адмінправопорушення складається у 2-х екземплярах, одни з яких під розписку вручається особі, яка притягується до відповідальності.

Проте, з пояснень у судовому засіданні ОСОБА_1 , останній дізнався про існування вказаного протоколу під час його розгляду у Червоноармійському райсуді, оскільки працівники поліції повідомили йому лише про складання протоколу про адмінправопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, що об"єктивно підтверджується наявними у матеріалах справи відеозаписами технічних засобів,що застосовувались працівниками поліції.

Досліджений у судовому засіданні відеозапис , наявний у матеріалах справи, розпочинається з того, що 01.05.2022 о 23 год. 52 хв. ОСОБА_1 перебуває біля патрульної машини поліцейського і спілкується з працівниками УПП в Житомирській області. При цьому, на той вже час до ОСОБА_1 застосовано спецзасіб "кайданки", які утримують його руки за спиною.

Тому, викладена у вказаному протоколі фабула об"єктивно не відповідає дійсності, оскільки керувати транспортним засобом 02.05.2022 о 00 год. 10 хв. у такому стані ОСОБА_1 був не взмозі, так як на той час вже перебував під контролем працівників поліції .

Крім того, ОСОБА_1 інкриміновано активний опір, фізичну протидію невідомому працівнику поліції, відсутні дані про конкретного працівника поліції.

Відповідно до п.п.5,8 рішення Конституційного Суду №10-рп/2011 також зазначено, що "... слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги..." і адміністративна відповідальність за названою статтею настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи. На відміну від злісної непокори, передбаченої ст.185 КУпАП, вчинення опору полягає в активній протидії здійсненню працівником поліції, членом громадських формувань з охорони громадського порядку, військовослужбовцем обов"язку по охороні громадського порядку. Такі дії утворюють склад злочину, передбачений ст.188-1 КК (2002-05) (на даний час ст.342 КК України). Наведене кореспондує із першим абзацом восьмого пункту Постанови Пленуму Верховного Суду №12 від 03 грудня 1997 року.

Складений протокол також не містить жодних інформації працівників поліції, зокрема їх прізвища, ім"я, по-батькові, які начебто виконували свої обов"язки, відсутнє правове обгрунтування внаслідок чого саме відбулося затримання ОСОБА_1 із застосуванням кайданок, що ставить під сумнів наявність законності вимог та дій з боку працівників поліції.

Таким чином, складений протокол про адмінправопорушення не містить об"єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення і не підтверджується жодними доказами.

Відповідно до положень ст.255 КУпАП складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст.185 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), які на виконання вимог ст.256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП України, в ході судового розгляду справи не надано.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Основних положень провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачени розділом IV КУпАП, повинні дотримуватись не тільки суди, але й посадові особи, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ст.ст.254,255 КУпАП).

Відповідно до ст. 252 КУпАП, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Отже до матеріалів справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами.

Оскільки, будь-які докази про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, відсутні, викладені обставини виключають наявність у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 3 статті 62 Конституції Українивстановлено, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

За загальним правилом склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відтак відсутність будь-якої з названих ознак виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП України.

Стаття 247 КУпАП України передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247 Кодексу).

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а відтак, провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд , -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. В. Гуц