Провадження №3/463/182/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Гирич С. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Буляндри Х.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління Патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 294886 вбачається, що ОСОБА_1 23 жовтня 2021 року о 15 год 40 хв на вулиці К.Левицького, 75 у м. Львові керував транспортним засобом «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів; неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України).

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив, зазначив, що його зупинили працівники поліції нібито через те, що він не включив лівий поворот, коли повертав. Але він пояснив, що це неправда і поворот був включений. Вони погодилися і протокол про порушення ПДР не складали. Натомість поліцейські запропонували йому поїхати у медичний заклад пройти обстеження на можливе вживання наркотичних засобів, оскільки він має блідий колір шкіри. Він пояснив, що переш ніж їхати на обстеження вони мають пояснити причини зупинки транспортного засобу. Один із поліцейських обійшов автомобіль і заявив, що автомобіль має пошкодження, а тому перевіряють причетність даного автомобіля до ДТП. У автомобіля дійсно є незначна тріщина на правому поворотнику, але її не видно навіть якщо підійти з близька. Протягом тривалої розмови із поліцейськими вони так і не могли визначити причину зупинки транспортного засобу, а тому він принципово пояснив, що не поїде проходити медичний огляд так як вони незаконно його зупинили і з помсти вирішили перевірити на вживання наркотичних засобів. У зв`язку із незаконною зупинкою транспортного засобу, він зателефонував у поліцію і повідомив про скоєння злочину та викликав наряд поліції. Наркотичні засоби він не вживає, для підтвердження надав медичний висновок та докази наявного захворювання, у зв`язку із чим має захворювання рук та блідість шкіри.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши докази долучені до протоколу, в тому числі диск із відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, суд встановив наступне.

Згідно з ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Відповідно до частини 3 цієї ж статті поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З оглянутого відеозапису з камер поліцейських вбачається, що 23.10.2021 року автомобіль «Renault», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими на вул. К.Левицького,75 у м. Львові, при цьому на запитання водія пояснити причину зупинки, один із поліцейський пояснив, що водій при зміні напрямку руху не включив поворот. В той час водій заперечив цей факт і запропонував на відео реєстраторі поліцейських пересвідчитися, що він не порушував Правил дорожнього руху, на що поліцейський погодився і неодноразово ствердив, що це порушення не було причиною зупинки транспортного засобу. В подальшому один із поліцейських запитав у водія чому він має рукавички на руках та має блідість обличчя, на що водій пояснив, що має захворювання, зняв рукавички та показав руки. Поліцейський звернувся до водія чи поїде він із ними на огляд на стан вживання наркотичних засобів, оскільки в нього виникла підозра, що він вживав наркотичні засоби. Водій заперечив цей факт і пояснив, що він поїде на огляд після того, як поліцейські назвуть порушення ПДР, яке він вчинив і що стало причиною зупинки автомобіля. Поліцейський обійшов автомобіль і запитав чи був його автомобіль у ДТП, оскільки права фара заднього фонаря має пошкодження, а отже на його думку він мав право зупинити транспортний засіб. На що водій відповів, що це пошкодження давнє і не видиме навіть з відстані метра, як вони могли бачити його з службового автомобіля, який їхав по заду нього на певній відстані. Дальше відбувається повторна дискусія з приводу причин зупинки транспортного засобу, у якій поліцейський зазначає, що причиною зупинки транспортного засобу було порушення ПДР, яке виразилося у здійсненні повороту без ввімкненого сигналу, а коли водій заперечив, поліцейський називає причиною зупинки причетність автомобіля до ДТП. Така дискусія триває майже годину і водій заявляє, що не відмовляється їхати на огляд, але поїде лише після доведення йому порушення ПДР, що стало причиною зупинки транспортного засобу. Після чого поліцейський повідомляє, що буде складати протокол про скоєння водієм адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КуПАП, а водій телефонує в поліцію і викликає наряд поліції.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно зі ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Як вбачається із рапорту інспектора поліції Іваха О.В. (а.с.3) він посилається на те, що екпіпаж 302 за адресою вул. К.Левицького,75 у м. Львові зупинили автомобіль марки «Renault», номерний знак НОМЕР_1 згідно ст.35 ч.1 п.21,3 ЗУ «Про національну поліцію», а саме розбита задня права фара(тріщина) Під час перевірки документів в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 було виявлено зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зінниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів,не природня блідість облич, на що даному водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в присутності двох свідків.

Інспектор патрульної поліції Івахо Олег Васильович за неодноразовим викликом суду в судове засідання не з`явився, пояснень не надав, що позбавляє можливості суд перевірити належним чином підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний в ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Наведений вище перелік підстав зупинки транспортного засобу є вичерпним, тобто, під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»). Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

З перегляду відео з реєстратора нагрудної камери поліцейського вбачається, що коли поліцейський ОСОБА_2 підійшов до водія, то пред`явив претензію у порушенні ПДР - «водій, чому не включаємо поворот», на що водій заперечив і просив переглянути відеореєстратор службового автомобіля, на що поліцейський неодноразово погодився, що його не зупиняли за це порушення ПДР. Лише після тривалої дискусії із водієм, обійшовши авто, поліцейський висунув версію, що причиною зупинки ТЗ є наявність тріщини на фарі автомобіля і можливу причетність до ДТП.

Разом з тим, детальний перегляд відео та долученої фотографії вказаного пошкодження дають однозначні підстави стверджувати, що ці технічні пошкодження не могли бути причиною зупинки автомобіля, оскільки вони для поліцейських були видимі, так як є незначними і знаходиться на задній фарі справа, а службовий автомобіль поліції рухався посаду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

З огляду на те, що підстав для зупинки транспортного засобу водія поліцейським не було, тому зупинка транспортного засобу та наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Окрім цього, із перегляду відео вбачається, що після зупинки транспортного засобу водій поводив себе культурно, стримано, демонстрував знання своїх прав, що викликало у поліцейського роздратування, а тому на думку суду саме це викликало у нього бажання перевірити водія на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому слід зазначити, що з переглянутого відео вбачається, що водій не мав явних ознак, які вказували на перебування у стані наркотичного сп`яніння і на це звернула увагу поліцейська, яка прибула на місце події по виклику ОСОБА_1 , яка намагалася переконати поліцейських, що їх претензії до водія необґрунтовані, він виглядає «нормально» та пояснила, що знає, «як розводять водіїв».

Також слід врахувати, що в підтвердження захворювання рук та блідості шкіри ОСОБА_1 надав медичні документи, якими підтверджено наявність у нього дерматологічного захворювання. При цьому наявність цього захворювання і стан шкіри у водія є атипічними для звичайної людини, цей стан характерний не лише для шкіри обличчя, а в цілому тіла ОСОБА_1 , що кидається у очі при спілкуванні з ним. І це нічого не має спільного із такою ознакою наркотичного сп`яніння як почервоніння обличчя або неприродна блідість обличчя.

В підтвердження того, що він не вживає наркотичні засоби, ОСОБА_1 надав результати лабораторного дослідження від 24.10.2021 року (т.б. зроблені на другий день після події) у якому зазначено, що він в сечі не має жодних найпоширеніших наркотичних засобів. Окрім того, ним долучено довідку КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узагальнень» про те, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога.

З відповіді Управління патрульної поліції у Львівській області вбачається, що водій автомобіля марки «Renault», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 по базі даних не значиться таким, що притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 працівниками поліції був зупинено безпідставно, у супереч повноваженням наданих ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» і при цьому матеріали справи не містять достатніх об`єктивних даних, які б вказували на те, що водій мав явні ознаки наркотичного сп`яніння:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

-звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

-сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

-почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За таких обставин направлені до суду матеріали не містять достатніх доказів які підтверджують доведеність вини особи у скоєнні правопорушення виходячи із стандарту доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а тому у притягненні до його до адміністративної відповідальності слід відмовити за недоведеністю вина водія у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння є недоведеною.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 266, 280, 283, 284, 288 КпАП України, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя С.В. Гирич