Справа № 464/1242/22 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 33/811/494/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі представника - адвоката Назаркевича Сергія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Назаркевича Сергія Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 19 квітня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 27 березня 2022 року о 17.17 год. по вул. Липова Алея, 13 у м. Львові керував автомобілем марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України..

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Назаркевич С.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Сихівського районного суд м. Львова від 19 квітня 2022 року, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою матеріали справи повернути до УПП у м. Львові ДПП для направлення їх на розгляд до належного суду.

Стосовно строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 звернувся в Центр з надання БВПД для призначення йому адвоката, та лише 3 травня 2022 року було призначено йому представника - адвоката Назаркевича С.М.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права

Повідомляє, що Сихівський районний суд м. Львова не мав права розглядати дану справу, оскільки місце події відноситься до підсудності Галицького районного суд м. Львова.

ОСОБА_1 не згідний із оскаржуваною постановою зазначає, що транспортним засобом він не керував, докази протилежного відсутні, а тому працівниками поліції була безпідставно висунута вимога про огляд водія на стан алкогольного сп`яніння та складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наголошує, що ст. 276 КУпАП не передбачає можливості розгляду справи за ст. 130 КУпАП, за місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Звертаю увагу суду, що місцем вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 є ділянка дороги у м. Львові біля будинку по вул. Липова Алея 13, про що зазначено в Протоколі про адміністративне правопорушення та така ділянка дороги територіально відноситься до Галицького району м. Львова.

А тому, працівники поліції помилково вказали у протоколі про адміністративне правопорушення, що розгляд відбудеться у Сихівському районному суді м. Львова та скерували матеріали справи до суду, якому територіально не підсудна дана справа.

1 червня 2022 року ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибув, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 необхідний був час для залучення адвоката з Центр з надання БВПД, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Заслухавши виступ представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 151647 від 27 березня 2022 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4-5), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку;

- у поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 6-7), згідно яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

- у відеозаписі, долученому до матеріалів справи, де зафіксовано, що ОСОБА_1 зазначав, що він вживав алкоголь, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, окрім того повідомляв, що їхав за клієнтом у зв`язку із тим, що його попросив напарник;

- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі (а.с. 8), де зазначено, що працівниками поліції було зупинено автомобіль «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 , за порушення п. 31.4.7а ПДР України

Аргументи сторони захисту, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а докази протилежного відсутні в матеріалах справи, не беруться до уваги апеляційного суду.

Як вбачається, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 зазначав, що він керував транспортним засобом, їхав забрати клієнта, окрім того факт керування транспортним засобом підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі (а.с. 8), відповідно до якої водія було зупинено за порушення п. 31.4.7а ПДР України.

Доводи сторони захисту, що ст. 276 КУпАП не передбачає можливості розгляду справи за ст. 130 КУпАП, за місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 1271 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» передбачено, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи, місцем вчинення правопорушення є м. Львів, вул. Липова Алея, 13, яка відноситься до підсудності Сихівського районного суду м. Львова та Галицького районного суд м. Львова, а тому апеляційний суд приходить до переконання, що працівниками поліції було вірно направлено матеріали справи до Сихівського районного суду м. Львова. Оскільки до підсудності Галицького районного суду належить тільки частина вул. Липова Алея, а саме відповідно до списку вулиць розміщеного на сайті суду Липова Алея №5-5в (https://gl.lv.court.gov.ua/sud1304/jurisdiction/).

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що апелянт мав можливість подати клопотання про направлення матеріалів справи на розгляд до іншого суді відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, проте не скористався такою можливістю у місцевому суді.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень Сихівським районним судом м. Львова ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинені ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Назаркевича С.М. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Назаркевичу Сергію Михайловичу строк на апеляційне оскарження постанови Сихівського районного суд м. Львова від 19 квітня 2022 року.

Постанову Сихівського районного суд м. Львова від 19 квітня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Назаркевича Сергія Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.