1Справа № 335/2475/22 3/335/924/2022
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2022 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з сектору протидії домашнього насильства Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Російської Федерації м. Комсомольськ, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ВСТАНОВИВ:
03.05.2022 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 678653 складеного інспектором Поляковою К.В., 21.02.2022 року о 18 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до сина, а саме: словесні образи, крики, приниження, вираження нецензурною лексикою, штовхання, била ложкою для взуття по руці.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП).
17.05.2022 року ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала.
В судовому засіданні призначеному на 20.05.2022 року ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, при цьому надала суду пояснила, відповідно до яких, вважає, що нею ніякого домашнього насильства не вчинялось.
Крім того, ОСОБА_1 під час дослідження матеріалів справи судом було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із необхідністю бажання мати захисника, часу для доведення невинуватості.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надала суду докази укладення між нею і будь-яким адвокатом договору про надання правової допомоги, а також зважаючи на приписи ст.ст. 268, 277 КУпАП, якими встановлено особливості розгляду справи за ст. 173-2 КУпАП, а також зважаючи на те, що 21.05.2022 року спливає 3-х місячних строк притягнення особи до адміністративної відповідальності і таке клопотання є метою затягування розгляду справи уникнення адміністративної відповідальності, суд визнав таке клопотання безпідставним і необґрунтованим, відмовивши у його задоволенні.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, під поняттям адміністративного правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.
ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, диспозиція якої, у тому числі, передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому, насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VIII, із змінами, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Суддя, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважає, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а її вина у вчиненні даного правопорушення є повністю доведеною, що підтверджується зібраними матеріалами по справі, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 678653,
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21.02.2022 року, з якого вбачається, що 21.02.2022 року о 18 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила по відношенню до свого сина домашнє насильство психологічного а фізичного характеру, а саме словесні образи, крики, приниження, вираження нецензурною лайкою, штовхання, погрози зарізати ножем, била ложкою по руці;
- письмовим опитуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- письмовим опитуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- формою оцінкою ризиків вчинення домашнього насильства;
- терміновим забороненим приписом стосовно кривдника серії АА № 256762;
- поясненнями, наданими ОСОБА_1 в судовому засіданні.
Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення доведена, тому вона повинна нести адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Підстав та обставин які виключають провадження у справі та адміністративну відповідальність визначені ст.ст. 17, 38, 247 КУпАП, під час розгляду справи - не встановлено.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ст.ст. 33, 34, 35 КУпАП, при накладанні стягнення враховується характер правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
При накладенні адміністративного стягнення суд враховує, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнала, її майновий та сімейний стан, не працює, не одружена, характер вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Таким чином, з врахуванням приписів ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та мети накладення адміністративного стягнення визначеної ст. 23 КУпАП, суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_1 належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Отже, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в у розмірі 0,2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 173-2, 221, 251, 280, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. (сто сімдесят грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість грн. 20 коп.).
Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанову про накладення адміністративного стягнення, звернути до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Про виконання постанови, повідомити Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Макаров