ПОСТАНОВА

Справа № 137/339/22

24 травня 2022 р. 3/137/202/22

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Сектору поліцейської діяльності №1 Відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, студента 3-ого курсу ВСП «Шепетівський фаховий коледж ЗВО «Подільський державний університет», паспорт № НОМЕР_1 виданий 04.11.2021 органом № 0511, РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2022 о 17 год 05 хв в смт. Літин по вул. Богдана Хмельницького водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння : різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук), від проходження медичного огляду згідно встановленого порядку відмовився у встановленому законом порядку. Зазначена відмова зафіксована на нагрудну боді камеру № 2497.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду письмові пояснення котрим просив адміністративну справу про притягнення його до відповідальності закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Розгляд справи просив проводити у його відсутність, враховуючи пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с. 16-20).

Дослідивши матеріали справи та письмові пояснення ОСОБА_1 , надавши їм оцінку, приходжу до наступних висновків.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується наступними доказами.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 463795 від 24.04.2022 (а.с. 1), зазначаються обставини інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. У графі пояснень ОСОБА_2 визнає, що «випив бутилку пива після сів за кермо та рухався на авто».

Письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначають, що 24.04.2022 в смт. Літин по вул. Богдана Хмельницького біля магазину «Міні Маркет» біля 17:00 год. з напрямку м. Хмельницький в напрямку м. Вінниця рухався автомобіль «Опель», д.н.з. НОМЕР_3 . В автомобілі був лише один водій, який рухався в крайній ліві смузі, котрий з невідомих причин здійснив різкий маневр вправо та здійснив наїзд передні правим колесом на бордюр. Від отриманих ушкоджень автомобіль продовжити рух не зміг (а.с. 3, 4).

Заявою від 24.04.2022 ОСОБА_1 просить у працівників поліції не розглядати повідомлення по факту ДТП, так як матеріальна шкода нікому не завдана та претензій ні до кого не має. Заява написана власноручно (а.с. 5). Зазначена заява доводить, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, адже висловлює свою позицію як учасник ДТП. Натомість власником транспортного засобу Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_3 , відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення являється ОСОБА_5 (а.с. 1).

На 00:30 хв відеозапису за назвою «0000000__0187.MP4» котрий міститься на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 8) ОСОБА_1 визнає, що 24.04.2022 вживав алкогольні напої, а потім керував транспортним засобом. На пропозицію інспектора поліції не погодився проходити огляд на стан сп`яння. Не вбачав у цьому необхідності, адже признався. Звертається увага, що від ОСОБА_1 не надходило зауважень та заперечень щодо місця, обставин та осіб зображених на відеозаписах, також не заявлено клопотання що це не є належним чи недопустим доказом.

На противагу зазначеному ОСОБА_1 після клопотань про ознайомлення з матеріалами справи та клопотання про відкладення засідання з метою залучення захисника до участі у справі 23.05.2022 подає письмові пояснення із викладенням власної позиції, котру не озвучував у попередніх засіданнях. Також не з`являється у судове засідання 24.05.2022 без повідомлення причини своєї неявки. Така поведінка прямо не заборонена законом однак не сприяє встановленню істини у справі.

Так, у своїх письмових пояснення ОСОБА_1 зазначає, що транспортним засобом він не керував, перебував у салоні автомобіля, який знаходиться на узбіччі, працівники поліції раптово та безпричинно запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Також порушник зазначає, що не розчув питання поліцейського і підтвердив лише обставину, щодо вживання алкоголю. Однак дана обставина спростовується доказами зазначеними вище, зокрема письмовими пояснення порушника у протоколі про адміністративне правопорушення та відеоматеріалом де ОСОБА_1 визнає, що дійсно вживав алкоголь та дійсно керував. Не бачить необхідності проходити огляд, оскільки він все визнав (а.с. 1, 8).

Щодо тієї обставини, що при пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння були відсутні свідки, то варто зазначити, що відмова була зафіксована на нагрудну боді камеру інспектор поліції, про наявність якої зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 висловлює зауваження щодо відеозапису долученого до адміністративного матеріалу. Однак на вказаному відеозаписі (а.с. 8) ОСОБА_1 визнає, що дійсно керував транспортним засобом. Будь-яких заперечень на відеозаписі чи в протоколі не зазначає. Також подавши письмову позицію ігнорує судові засідання та розпоряджається своїми правами на власний розсуд, зокрема не заявляє клопотання про витребування додаткових матеріалів, відеозаписів, виклику інспекторів поліції (хоча і не зобов`язаний), щоб сприяти встановленню істини у справі.

Розбіжність у часі між фіксацією відмови на відеозаписі та часом зазначеному у протоколі пояснюється часовим проміжком між самим керуванням, зупинкою та прибуттям поліцейського екіпажу.

Також не варто ототожнювати номер нагрудної боді камери "2497" та позначки на відеозаписі "DSJ_0000000_000000" пояснюється тим, що "DSJ" - це марка відеореєстратора, а "2497" - його номер.

Посилання ОСОБА_1 на положення ч. 2 ст. 266 КУпАП не беруться до уваги, оскільки дана норма стосується проходження огляду особи яка керувала транспортним засобом на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Натомість ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що являється все ще порушенням передбаченим ч.1 ст. 130 КУпАП, однак має інший склад.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вважаю за необхідне зазначити, що при усій видимій нетерпимості суспільства до водіїв у нетверезому стані розвернулась майже юридична кампанія по покроковому роз`ясненню, як уникнути відповідальності за керування автотранспортом у нетверезому стані. Відшукуються будь-які "дірки" в і так застарілому, непродуманому, явно популістському законодавстві про притягнення до адміністративної відповідальності за керування в нетверезому стані. Усі можливості недомовки, неточності законодавства про адміністративну відповідальність, проблеми з доказуванням у справах про адміністративні правопорушення, використовуються адвокатами та особами, які притягуються до відповідальності за керування в нетверезому стані для уникнення такої відповідальності. Таким чином проходжу до висновку, що ОСОБА_1 вживаються заходи спрямовані не на захист від неправомірного притягнення до відповідальності, а на уникнення останнім відповідальності (що прямо не заборонено законом).

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене вище, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.