Справа №522/4847/22
Провадження №3/522/4844/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали направлені з відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч.1 ст.164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до адміністративних матеріалів наданих суду 19.04.2022 року, суддя отримала 20.04.2022 року, 13.04.2022 року близько 12.30 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м.Одеса, Новощіпний ряд, 5, в автомобілі Opel «Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , зберігав тютюнові вироби без марок акцизного збору, чим порушив діюче законодавство, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164-5 КУпАП.

За вказаним фактом співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №163778 від 13.04.2022 року, за ч.1 ст.164-5 КпАП України.

У судове засідання призначене на 25.05.2022 року особа, ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву щодо розгляду справи за його відсутністю.

Дослідивши адміністративні матеріали разом із наявними у них доказами, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.164-5 КУпАП зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку посадовими особами підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів, - тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких алкогольних напоїв або тютюнових виробів.

Згідно ч.1 ст.252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-5 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyevav. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що "…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)".

Об`єктивна сторона ч.1 ст.164-5 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 , встановлює відповідальність виключно за зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку, що не є тотожним поняттю зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку.

В протоколі про адміністративне правопорушення визначена кваліфікація адміністративного правопорушення, як зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, на яких немає належним чином розміщених марок акцизного збору, зазначена редакція ст.164-5 КУпАП є нечинною з 2019 року.

Суб`єктами правопорушення ч.1 ст.164-5 КУпАП є посадові особи підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 є непрацюючою особою, також відповідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 13.04.2022 року доданих до протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено місце роботи особи, що притягається до адміністративної відповідальності та зазначено, що ОСОБА_1 придбав зазначені тютюнові вироби приблизно 5-6 місяців тому для власного використання та зберігав їх в автомобілі, який належить його батьку.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та долученні матеріали до нього не містять відомості, що ОСОБА_1 є посадовою особою підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів та що на тютюнових виробах підроблені чи сфальсифіковані марки акцизного податку.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-5 КУпАП, що дає суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до положення ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст.7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом", яке має випливати із сукупності ознак чи непростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому суд також виходить з вимог ст.62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст.62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Аллене де Рібермон проти Франції", Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а винуватість ОСОБА_1 у передбаченої ч.1 ст.164-5 КУпАП правопорушенням не доведена допустимими і належними доказами.

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-5 КУпАП, та відсутня подія указаного адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вище викладене, суд дійшов висновку, що винесення постанови про притягнення до відповідальності особи, з урахуванням наведених обставин є недопустимим, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.38, 164-5, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі №522/4847/22 провадження №3/522/4844/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачене ч.1 ст.164-5 Кодексу України - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.В. Домусчі