Провадження № 33/4823/102/22
Категорія - ч. 2 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і йому призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496 грн. 20 коп..

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 17.11.2021 року, о 21 год. 00 хв., за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в стусанах, штовханнях та ляпасах, ображав потерпілу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, унаслідок чого могло бути завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_2 в присутності неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2005 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає висновок суду помилковим і необґрунтованим, оскільки судом не надано належної оцінки обставинам і матеріалам справи, судом не з`ясовано чи дійсно має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Також вважає порушеним його право бути присутнім при розгляді справи. Зазначає, що про час та місце розгляду справи не знав, адже судова повістка щодо розгляду справи була надіслана йому 09.12.2021 року на адресу АДРЕСА_1 , однак він її не отримав, оскільки згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.12.2021 року, яке підлягало негайному виконанню, відносно нього було застосовано обмежувальний припис та заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 100 м до місця за місцем його проживання за вказаною адресою, а тому він був змушений змінити місце проживання. На думку апелянта, судом було порушено вимоги ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП. Звертає увагу, що в дійсності того дня ані психологічної, ані фізичної шкоди його колишня дружина ОСОБА_2 не зазнала, а навпаки, саме вона була ініціатором конфлікту, адже вона чинить йому перешкоди у користуванні житлом.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 викликався в судове засідання (а.с.13), шляхом направлення судової повістки за адресою, яка вказана в протоколі, проте згідно довідки про причини повернення вона не була вручена у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором (а.с.3) було зазначено адресу особи, відносно якої складався протокол.

ОСОБА_1 було роз`яснено положення ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також ознайомлено його із самим протоколом та надано примірник протоколу, про що свідчать відповідні особисті підписи.

Жодних зауважень з приводу неповноти чи будь-яких уточнень особою при складанні протоколу зазначено не було.

Крім того, достеменно знаючи про наявність протоколу про адміністративне правопорушення, особа відносно якої він був складений, знехтувала своїми процесуальними обов`язками щодо прискорення процедури розгляду порушеного в протоколі питання.

Так, вірно акцентував на цій позиції і районний суд, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, тому доводи апелянта щодо його неналежного повідомлення слід відхилити.

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадженні вказаних вимог закону дотримався.

Диспозицією ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність особи за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.

Згідно Закону України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям від 01 червня 2000 року №1768-ІІІ зі змінами та доповненнями сім`я - це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

В контексті цієї норми Закону членами сім`ї є особи, які проживають разом і (або) об`єднані законними правами чи обов`язками щодо утримання.

Відповідно до Закону України Про попередження насильства в сім`ї насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України Про запобігання та протидію домашньому насильству від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 775953 від 17 листопада 2021 року (а.с. 3), ОСОБА_1 17.11.2021 року, о 21 год. 00 хв., за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в стусанах, штовханнях та ляпасах, ображав потерпілу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, унаслідок чого могло бути завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_2 в присутності неповнолітніх дітей. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 підписав протокол власноруч та в поясненнях додав, що сварки не вчиняв.

Крім того, до матеріалів справи долучено рапорт інспектора-чергового Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 18.11.2021 року (а.с. 4), протокол прийняття заяви гр. ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.11.2021 року (а.с. 5), пояснення ОСОБА_2 від 17.11.2021 року (а.с. 6), форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 7), копію термінового заборонного припису стосовно кривдника від 17.11.2021 року, складеного відносно ОСОБА_1 (а.с. 8), копію постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.09.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд відмічає, що місцевий суд прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що 17 листопада 2021 року ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 психологічне насилля, що є домашнім насильством, за вказаних у постанові обставин є обґрунтованими, оскільки підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 17.11.2021 року, з яких вбачається, що цього дня її колишній чоловік ОСОБА_1 вчинив конфлікт в присутності неповнолітніх дітей, ображав її, почав душити та хапати за горло, неодноразово погрожував розправою, та що це повторюється систематично.

Діяння ОСОБА_1 , вказане у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду першої інстанції, підпадає під ознаки ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та правильно кваліфіковано.

За таких обставин, суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, в повному обсязі врахував вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції надав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження, є його власним баченням того, що сталося.

Що стосується тверджень апелянта про підстави виникнення сварок, а саме щодо розподілу спільного майна подружжя, то апеляційний суд відмічає, що у даному випадку не має значення сама причина конфлікту, яка призвела для вчинення домашнього насильства, адже жодних підстав немає для виправдання домашнього насильства відносно будь-якого потерпілого.

Таким чином, доводи апелянта при розгляді судом справи не свідчать про наявність підстав для скасування постанови суду, оскільки обставини події були встановлені повно. Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наводить ніяких доводів про незаконність чи необґрунтованість постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно нього, а тому відсутні будь-які підстави для її задоволення.

Згідно до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко