Справа № 458/278/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2022 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Турківського відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Ільник Турківського району Львівської області, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , не працевлаштована, не є особою з інвалідністю, доходів не отримує, громадянка України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Обставини справи

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2022 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана справа №458/278/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183 1 КУпАП.

Згідно вимог ст.278 КУпАП справа про адміністративне правопорушення підвідомча Турківському районному суду Львівської області. Відповідно до ст.221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.183-1 КУпАП.

Опис обставин, установлених судом під час розгляду справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії №8 від 26.05.2022 року складеного головним державним виконавцем Турківського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Попівняком А.Й. вбачається, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти в користь стягувачів згідно виконавчих проваджень АСВП №42895468 та АСВП №42896101 протягом періоду з 01.11.2018 року по 30.04.2022 року, що призвело до виникнення заборгованості по аліментах за цей період в сумі по 36451,50 грн в користь кожного стягувача, а загальна сума заборгованості по аліментах за період з 01.11.2018 року по 30.04.2022 року становить 72903,00 грн, сукупний розмір заборгованості по аліментах перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

Зі складеними з приводу виявленого адміністративного правопорушення з протоколом про адміністративне правопорушення порушниця ознайомилася, було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст. 277 КУпАП, про що зроблено відмітка та поставлено підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За приписами ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що з метою вжиття заходів щодо повідомлення особи про судове засідання ОСОБА_1 сповіщено про час, дату і місце розгляду справи в передбачений і дозволений спосіб.

Судові засідання по справі призначалися 31.05.2022 року, 02.06.2022 року.

У судові засідання ОСОБА_1 не прибула.

У судове засідання 31.05.2022 року прибув головний державний виконавець Турківського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Попівняк А.Й., подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та притягнути до відповідальності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини у їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи, оскільки протокол адміністративні правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, складений уповноваженою державою особою, оскільки від імені держави державний виконавець складає протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення за встановленою формою, що є Додатком 12 до Інструкції з організації примусового виконання рішень, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію, про вчинення дій собою не в стані крайньої необхідності.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст..38 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст.129 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.1 КУпАП завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Особу, відносно якої складено протокол і яку суд викликав в суд, заяв про перенесення слухання справи на адресу суду не надала, після отримання викликів в суд, не повідомила про поважність неприбуття в судове засідання.

У разі неприбуття особи, яку викликає суд, суд має право вирішити матеріали за наявними доказами і неявка у судове засідання такої особи за умови, що таку особу належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява N 18986/06; п.57) Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, N 47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, N 69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, N 326/03.)

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п.27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП доводиться в повному обсязі і підтверджується наступними доказами.

З наявних документів вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, оскільки є осудною особою, яка досягла віку, з якого настає адміністративна відповідальність.

Заявою Турківської районної державної адміністрації Львівської області від 08.04.2014 року скерованою на адресу ВДВС Турківського РУЮ Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти щомісячно у розмірі 200 грн до повноліття дитини.

Заявою Турківської районної державної адміністрації Львівської області від 08.04.2014 року скерованою на адресу ВДВС Турківського РУЮ Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти щомісячно у розмірі 200 грн до повноліття дитини.

Розрахунком заборгованості по аліментах від 26.05.2022 року у ВП №42895468 від 09.04.2014 року.

Розрахунком заборгованості по аліментах від 26.05.2022 року у ВП №42896101 від 09.04.2014 року.

Копією виконавчого листа, виданого 18.02.2014 року Турківським районним судом Львівської області по справі №458/55/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти щомісячно у розмірі 200 грн до повноліття дитини.

Копією виконавчого листа, виданого 18.02.2014 року Турківським районним судом Львівської області по справі №458/55/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти щомісячно у розмірі 200 грн до повноліття дитини.

Копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 42895468, виданої 09.04.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Турківського РУЮ Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти щомісячно у розмірі 200 грн до повноліття дитини.

Копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 42896101, виданої 09.04.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Турківського РУЮ Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти щомісячно у розмірі 200 грн до повноліття дитини.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії №8 від 26.05.2022 року складеного головним державним виконавцем Турківського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Попівняком А.Й., з якого вбачається, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти в користь стягувачів згідно виконавчих проваджень АСВП №42895468 та АСВП №42896101 протягом періоду з 01.11.2018 року по 30.04.2022 року, що призвело до виникнення заборгованості по аліментах за цей період в сумі по 36451,50 грн в користь кожного стягувача, а загальна сума заборгованості по аліментах за період з 01.11.2018 року по 30.04.2022 року становить 72903,00 грн, сукупний розмір заборгованості по аліментах перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії такої посадової особи, що його складала в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися.

Протокол не містить жодних зауважень з боку правопорушника, а до матеріалів справи додані її письмові пояснення в яких зазначено, що аліменти не оплачуються по причині відсутності роботи.

При цьому суд також враховує те, що в протоколі зазначено період та розмір заборгованості.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення №8 від 26.05.2022 року як належний і допустимий доказ.

Суд вважає, що виявлені факти відображають об`єкт суспільних відносин в сфері виконання батьківського обов`язку щодо утримання своєї дитини у передбачених законом випадках.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст. 183-1 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення: несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Отже вчинення особою хоча би одного з вищевказаних діянь є грубим порушенням та тягне за собою передбачену законом адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП характеризується бездіяльністю особи, яка повинна сплачувати періодичні платежі кожного місяця у визначеному розмірі і датою вчинення цього правопорушення є відповідний період, в який особа не сплачувала аліменти.

Відповідно до матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості, наданого головним державним виконавцем Турківського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Попівняком А.Й. вбачається, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти в користь стягувачів згідно виконавчих проваджень АСВП №42895468 та АСВП №42896101 протягом періоду з 01.11.2018 року по 30.04.2022 року, що призвело до виникнення заборгованості по аліментах за цей період в сумі по 36451,50 грн в користь кожного стягувача, а загальна сума заборгованості по аліментах за період з 01.11.2018 року по 30.04.2022 року становить 72903,00 грн, сукупний розмір заборгованості по аліментах перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" шляхом доповнення статтею 183-1 глави 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Законом України від 07.12.2017 року № 2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06.02.2018 року, було доповнено КУпАП статтею 183-1.

Таким чином, період заборгованості виник після набрання ст. 183-1 КУпАП чинності, оскільки дана норма набрала чинності 06.02.2018 року.

Таким чином, особою яка склала протокол про адміністративне правопорушення підставно включено до періоду обрахунку заборгованості, суму заборгованості існувала після встановлення відповідальності за такий вид правопорушення.

Дана заборгованість на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, які передбачені і зазначені в диспозиції ч. 1 ст. 183 -1 КУпАП, що створює склад об`єктивної сторони правопорушення.

Крім того суд зазначає, що у Рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року №9-зп у справі за зверненням жителів міста Жовті Води встановлено, що суд не може відмовити у правосудді, якщо мають місце ущемлення прав і свобод громадян, інакше це було б порушенням прав на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежено.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За таких обставин, беручи до уваги те, що за ч.1 ст.183-1 КУпАП передбачена відповідальність, тому всебічно, повно, об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку про достовірність та достатність доказів для висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП і вважає, що в її діях є склад цього правопорушення.

Відтак, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП - несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

У відповідності до ст. ст. 34, 35 КУпАП судом не встановлено обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, яка до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступеня її вини, майновий стан не працевлаштована, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Узагальнюючи вище зазначене суд, на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи, прийшов до переконання, що громадянку ОСОБА_1 має бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню її вини, майнового стану, вважаю за можливе застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 200 годин.

Суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, полягає у виконанні правопорушником оплачуваних робіт (ст. 31-1 КУпАП). Такі роботи є одним з методів впливу на несумлінних батьків, які може бути призначено виключно у випадку прострочення боржником сплати аліментів на дитину.

Суспільно корисні роботи не призначаються: особам, визнаним інвалідами I або II групи; вагітним жінкам; жінкам, старше 55 років; чоловікам, старше 60 років.

В матеріалах справи відсутні докази того, що такий вид адміністративного стягнення не може бути застосовано до порушниці. Окрім цього, особою, відносно якої складено протокол, не надано доказів і не доведено зворотрього.

Стосовно вирішення питання про вилучені речі і документи.

Частиною 4 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи. Оскільки речі і документи не вилучалися, суд даного питання не вирішує.

Стосовно стягнення судового збору.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати, якого встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (зі змінами), особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який станом на 01.01.2022 року становить 2481,00 грн. З 01.01.2022 року цей розмір судового збору становить 496,20 грн (2481 х 0,2 = 496,20).

Керуючись ст. ст. 22, 40-1,221, 183-1,280,283,284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 200 (двісті) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Ільник Турківського району Львівської області, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , не працевлаштована,судовий збір за ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (код отримувача 37993783, рахунок №UA0026001, назва отримувача: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ суду 02886806, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) у сумі 496,20 грн.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Р.І.Ференц