Справа №469/790/21
Провадження № 33/812/23/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану його захисником адвокатом Вороненко Тамарою Миколаївною, на постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №209509 від 04 серпня 2021 року вбачається, що 04 серпня 2021 року о 22 год 10 хв. у с. Рибаківка, Березанського району Миколаївської області по вул. Очаківська, 2, ОСОБА_1 керував транспортним засобом МТ-10, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Вороненко Т.М. - подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що суд незаконно позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки він взагалі не має водійських прав, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності та сплатив штраф. Також на думку апелянта, з наданого працівниками поліції відео вбачається, що вони провокували ОСОБА_1 та наполягали, щоб той відмовився від проходження огляду, тоді як ОСОБА_1 взагалі не говорив про відмову від проходження медичного огляду в медичній установі. Крім того, на відеофайлах взагалі не можливо впізнати кого зупинили і що саме складали протокол відносно ОСОБА_1 , так як обличчя не видно, водійського посвідчення чи копії паспорта при ньому не було. Також звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків. Крім того, апелянт зазначає, що при прийнятті рішення суд не дотримався вимог Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом - тобто право на доступ до суду.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції особа, притягнута до адміністративної відповідальності, та його представник - адвокат Вороненко Т.М. - не з`явилися, про дату, час, та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Так, згідно пункту 2.9-а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №209509 від 04 серпня 2021 року дані, відображені в якому згідно приписів ст. 251 КУпАП є доказом, 04 серпня 2021 року о 22 год 10 хв. у с. Рибаківка, Березанського району Миколаївської області, по вул. Очаківська,2, ОСОБА_1 керував транспортним засобом МТ-10, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без яких-небудь заперечень чи зауважень.

З дослідженого судом відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції також вбачається, що ОСОБА_1 дійсно відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим.

Доводи апелянта, щодо не підтвердження факту що саме відносно ОСОБА_1 складався протокол, оскільки на відеофайлах не видно обличчя, у нього не було водійського посвідчення чи копії паспорта при собі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Зокрема, надаючи пояснення в суді першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що він разом із другом рухався на мотоциклі та був зупинений працівниками поліції, після чого на нього був складений протокол, який він підписав.

При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до частини 3 статті 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Проте, ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення підписав без будь-яких зауважень, заперечень до нього, зокрема щодо зафіксованих у ньому обставин, а саме - керування транспортним засобом МТ-10, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння - не надав.

Проведеною працівниками поліції відеозйомкою також не зафіксовано жодних заперечень ОСОБА_1 щодо факту керування ним транспортним засобом.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи апелянта, щодо відсутності письмових пояснень свідків, у зв`язку з наступним.

Законом України від 16.02.2021 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху", внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року, та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Оскільки відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також пройти такий огляд у медичному закладі зафіксовано працівниками поліції за допомогою відеозапису, то проведення такого огляду без присутності свідків за умови застосування технічного засобу відеозапису, відповідає вимогам статті 266 КУпАП, чинній на час вчинення правопорушення та письмових пояснень від них не потребує.

Тому вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 в розумінні положень статей 85, 86 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння хоча працівник поліції наполягав на цьому є надуманими, оскільки не підтверджуються жодними доказами та суперечать встановленим на підставі сукупності доказів, обставинам справи. З відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без будь-якого примусу чи погроз з боку поліцейських. До того ж, апелянтом не надано жодних доказів щодо оскарження неправомірних дій працівників поліції.

Не знайшли й свого підтвердження доводи апеляційної скарги про порушення судом норм ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод , зокрема права на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежнім та безстороннім судом.

Отже апелянтом не спростовано висновків суду першої інстанції викладених в оскаржуваній постанові.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції.

Між тим доводи апеляційної скарги щодо незаконного накладення судом першої інстанції стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, заслуговують на увагу.

Так вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, суд дійшов помилкового висновку, наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, оскільки відповідно до відповіді на запит апеляційного суду Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області 11 січня 2022 року надіслано лист, у якому вказано, що згідно наявних облікових даних ІПН Національної поліції України та Національної АІС МВС громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Так відповідно до роз`яснення, яке міститься в п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді, коли винна особа взагалі його не має.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення його права керування транспортними засобами строком на один рік, та вважає за необхідне виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та вважати ОСОБА_1 підданим адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень на користь держави.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подану його захисником адвокатом Вороненко Тамарою Миколаївною , задовольнити частково.

Постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2021 року змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови застосування судом до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Залишити ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 (тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць