Категорія: ч.4 ст.140 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого першим заступником Департаменту ЖКГ Луцької міської ради, за ч.4 ст.140 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він будучи посадовою особою, а саме: першим заступником департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, не вжив заходів щодо ліквідації ями глибиною 0,2 м, шириною 0,85 м, довжиною 1,24 м. на проїзній частині вулиці Ківерцівської в місті Луцьку, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, що стало супутньою причиною дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «ЗАЗ 110206», р.н. НОМЕР_1 , «Volkaswagen Sharan», р.н. НОМЕР_2 , «BMW 330D», р.н. НОМЕР_3 (а.с.24).

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі вважає постанову незаконною, необґрунтованою, винесеною без всебічного дослідження усіх обставин та доказів у справі, із порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову скасувати, а провадження у справі щодо ньогозакрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, згідно ч.2 ст.38 КпАП України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Аналізуючи матеріали справи про адміністративне правопорушення та прийняте судом першої інстанції рішення, приходжу до висновку, що місцевий суд під час розгляду справи не дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КпАП України щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим його висновок про порушення ОСОБА_1 вимог ч.4 ст.140 КпАП України є передчасним.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 с.140 КпАП України настає у випадку порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ч.4 ст.140 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає у недотриманні правил, норм і стандартів при утриманні доріг, невжиття заходів до своєчасної заборони чи обмеження руху при виникненні умов, що загрожують безпеці руху чи неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Суб`єктом цього правопорушення можуть бути посадові особи, до компетенції яких належить саме додержання правил, норм та стандартів при утриманні шляхів та безпосереднє вжиття заходів до своєчасної заборони чи обмеження руху при виникненні умов, що загрожують безпеці руху, а також заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Виходячи із системного аналізу вказаної правової норми, посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм та стандартів при утриманні шляхів, зобов`язані утримувати їх в стані, що відповідає встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а при виникненні на ділянках дороги умов, які загрожують безпеці руху, зобов`язані прийняти заходи до своєчасної заборони чи обмеження руху, а також відновлення нормальних умов для руху. Вирішення питання щодо наявності чи відсутності в діях посадової особи ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.140 КпАП України передбачає необхідність аналізу нормативно-правових актів, які регламентують діяльність в даній сфері суспільних відносин, а також безпосередніх функціональних обов`язків посадових осіб, до компетенції яких входить забезпечення цих правил, норм та стандартів.

Згідно з ч.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг та залізничних переїздів, інших споруд зобов`язані при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху, впроваджувати в повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, ремонту доріг, вулиць; позначати місця виконання робіт, де залишено на дорозі, вулиці машини і механізми, будівельні матеріали, тощо відповідними дорожніми знаками огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані-сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними та направляючими.

Аналогічні положення щодо вимог до осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг та залізничних переїздів, інших споруд містяться у Розділу ІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року №1998 (із змінами і доповненнями) «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», яким передбачено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема, своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварій на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на момент ДТП) власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

За змістом пунктів 5, 11 Правил передбачено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг.

Отже, у розумінні наведених положень у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Разом з тим, в матеріалах провадження відсутні відомості і судом першої інстанції не встановлено, хто є власником чи балансоутримувачем автомобільної дороги по вулиці Ківерцівській 1 в місті Луцьку, яка здійснює експлуатаційне утримання цієї автомобільної дороги.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №173917 від 07.10.2021 складений на ОСОБА_1 як на посадову особу відповідальною за експлуатаційний стан автомобільної дороги.

Однак, судом першої інстанції з достовірністю не встановлено, на якій посаді на момент складання протоколу працював ОСОБА_1 та чим це підтверджується, оскільки в матеріалах справи наявна лише посадова інструкція першого заступника директора департаменту житлово-комунального господарства луцької міської ради і саме лише ця інструкція була предметом дослідження суду першої інстанції, як доказ його вини.

Не є спростованими доводи апелянта ОСОБА_1 стосовно того, що під час обстеження ділянки вулично-шляхової мережі 30.08.2021 року він не був присутнім, а в даному акті видимі ознаки підробки, оскільки здійснені дописи іншою кульковою ручкою та іншим почерком.

Згідно письмових пояснень, які містяться в матеріалах справи, а також надані ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи вбачається, що ним було вжито належним чином всіх необхідних заходів щодо попередження учасників дорожнього руху про наявність пошкоджень в дорожньому полотні шляхом встановлення відповідного дорожнього знаку (ямковість).

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, за якою його Луцьким міськрайонним судом Волинської області притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КпАП України, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.