Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

01 червня 2022 р. м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Збитковська Т.І, перевіривши матеріали адміністративної справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Рівненського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року за нововиявленими обставинами, -

встановила:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2021 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2021 року відносно ОСОБА_2 - скасовано та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару з конфіскацією предметів порушення митних правил - автомобілі марки «SMART» модель «FORTWO» кузов НОМЕР_1 , 2014 року випуску; автомобіля марки «SMART» модель «FORTWO» кузов НОМЕР_2 , 2014 року випуску.

ОСОБА_1 подав до Рівненського апеляційного суду заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

У вказаній заяві просить постанову Рівненського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду і повертається особі, яка її подала, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Специфіка процесуальної діяльності при розгляді справ про адміністративне правопорушення визначає особливу процедуру оскарження рішень посадових осіб, які її здійснюють. Водночас, право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі, й судів.

У зв`язку з цим, главою 24 КУпАП передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.

Частиною 2 статті 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновлення строку відмовлено.

Частиною ж 10 цієї статті передбачено, що постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

За допомогою чіткого визначення в КУпАП порядку оскарження (перегляду) судових рішень знаходить свою реалізацію конституційний принцип, закріплений у п.8 ч.3 ст.129 Конституції України, щодо забезпечення оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.

У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися, як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет, не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене, як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В рішенні у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03) ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

У зв`язку з цим, та виходячи з практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку - здійснити перегляд судового рішення в порядку, не визначеному КУпАП. Крім того, прийняття заяви до розгляду не відповідає нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у вищезазначених рішеннях ЄСПЛ, а тому така заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановила:

Повернути ОСОБА_1 його заяву про перегляд постанови Рівненського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року за нововиявленими обставинами.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду: Т.І.Збитковська