ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2430/21

29 квітня 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2021 року о 20:15 год., у м.Костопіль по вул.Степанська 52А, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейським СРПП Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ДПР18 №158577 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 27.08.2021 о 18:06 год, в с.Деражне по вул.Шевченка 83, водій ОСОБА_1 , керував мопедом РІО, без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810», що підтверджується тестом №3379, результат тесту 0,80%. В подальшому огляд також був проведений у медичному закладі, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №17, чим порушив вимоги п.2.9«а» Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 подано заперечення, у якому вказав, що 27 серпня 2021 року, орієнтовно о 18 год, перебував у с.Деражне Рівненського району Рівненської області, куди приїхав щоб полагодити свій скутер, якого кілька днів тому залишив у близьких, оскільки він зламався. Забравши скутер, повів його до свого знайомого, з яким домовився полагодити у нього свій скутер і який мав у себе вдома відповідні інструменти та ключі. Коли вів скутер, то зустрів інших своїх знайомих і зупинився, щоб поспілкуватись. За якийсь час до них під`їхали поліцейські, один з яких запитав хто є власником скутера, на що ОСОБА_1 відповів, що скутер належить йому. Після цього поліцейський попросив показати документи на скутер, страховку та посвідчення водія та пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки має підозру, що ОСОБА_1 перебуваю у нетверезому стані, на що ОСОБА_1 пояснив, що у нього документів немає, оскільки він не керував скутером і не мав наміру ним керувати, що підстав проводити огляд теж немає. Після цього інспектор на місці виніс відносно ОСОБА_1 постанову за відсутність документів та за відсутність шолома. Оформлення постанови зайняло певний час і її було складено о 18:45 год. Після цього працівник поліції запропонував пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці з допомогою газоаналізатора. Після проведення огляду, який відбувся орієнтовно о 18:50 год, інспектор порадився із своїм напарником та повідомив, що потрібно підтвердити стан алкогольного сп`яніння і для цього необхідно поїхати в медичний заклад і його було доставлено до м.Костопіль у Костопільську ЦРЛ, де було проведено повторний огляд. В подальшому відносно ОСОБА_1 у лікарні було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що його було доставлено до лікарні майже о 20 год, але у висновку про результати огляду вказано, що доставлено до медзакладу о 19:01 год, що не відповідає дійсності, оскільки о 18:45 год відносно ОСОБА_1 у с.Деражне було винесено постанову, після чого орієнтовно о 18:50 год було запропоновано пройти огляд на місці, що підтверджується відповідним актом огляду і лише після цього доставлено у лікарню. Зазначає, що за 10 хв його не могли доставити у лікарню із с.Деражне до м.Костопіль, скільки відстань між вказаними населеними пунктами становить 40 км. Огляд у лікарні було проведено після 20 год, хоча у висновку про результати огляду вказано час огляду 19:50 год. на цій підставі вважає, що висновок не може бути покладено в основу доказу вчинення ним правопорушення, оскільки у дійсності огляд було проведено більше ніж через дві години після того, як до нього у с.Деражне підійшли працівники поліції, що є порушенням порядку проведення такого огляду. Також вказує, що за відсутності доказів керування ним скутером та за наявного порушення порядку проведення огляду, неможливо стверджувати, що він вчинив вказане правопорушення. Просить закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Таким чином, при розгляді справи адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Так на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №157577 від 27.08.2021, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27.08.2021 року, направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.08.2021 року, копія тесту №3379 від 27.08.2021, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.08.2021, постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27.08.2021, відеозапис.

Відповідно до п.7 Розділу І та п.9 Розділу ІІ Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Більше того, відповідно до ч.4 ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що огляд в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин здійснюється з моменту встановлення підстав для його здійснення, яким, у свою чергу, є відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду.

У свою чергу, з копії тесту №3379 від 27.08.2021 та з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27.08.2021 року вбачається, що огляд проводився на місці в період з 18:47 19:00 год, а огляд у медичному закладі проводився в період з 19:50-20:10 год, що вбачається із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.08.2021 та відеозапису з нагрудної камери поліцейського, тобто у межах двох годин після проведення огляду на місці, що вцілому не суперечить вимогам п.7 Розділу І та п.9 Розділу ІІ Інструкції та ч.4 ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, а саме щодо недотримання двогодинного терміну проведення огляду у медичному закладі, оскільки огляд у медичному закладі було проведено в межах двох годин саме з моменту проведення огляду на місці, після чого виникла необхідність проведення огляду у медичному закладі.

Разом з тим суд також враховує, що відповідно до п.2, 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за №1413/27858 (далі Інструкція), огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог п.2.9«а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі відмови пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння несуть саме водії особи, які керують транспортним засобом.

Проте, з оглянутого в судом відеозапису вбачається, що останній не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і доказів зупинки працівниками поліції транспортного засобу.

Наявний в матеріалах справи відеозапис фіксує момент пропозиції пройти огляд та сам огляд на місці. Інший відеозапис фіксує огляд у медичному закладі.

Відтак, суд дійшов висновку, що за відсутності доказів керування особою транспортним засобом, відсутні підстави вважати, що така особа підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд також враховує, що 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Суд також враховує, що винесена відносно ОСОБА_1 на місці постанова у справі про адміністративне правопорушення також не є беззаперечним доказом вчинення останнім порушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки остання винесена разом із складанням протоколу за відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відтак, враховуючи відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та з огляду на практику Європейського суду з прав людини, у суду виник обґрунтований сумнів у доведеності поза розумним сумнівом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі №564/2430/21 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч