Єдиний унікальний номер 448/265/22
Провадження № 3/448/167/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2022 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання Рушеляк Г.С.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

1. 09 березня 2022 року до Мостиського районного суду Львівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№ 234458 за частиною першою статті130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 25.02.2022 о 20.30 год., останній на автодорозі Львів-Шегині, керував автомобілем «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків..

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

2. В судове засідання 06.06.2022 засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи без його участі на підставі наявних матеріалів справи.

3. В судове засідання 20.04.2022 ОСОБА_1 подав пояснення, в яких вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив повністю та заперечив обставини, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що, подія мала місце у перший день після введення в Україні воєнного стану, вказав, що 25.02.2022 на автодорозі Львів-Шегині були численні черги автомобілів, на дорозі утворився затор протяжністю кілометрами, рух фактично був заблокований. Вказав, що він був в шоковому стані, особисто транспортним засобом не керував, правил дорожнього руху не порушував. Працівники поліції приїхали з приводу чи то дорожньо-транспортної пригоди, чи іншого правопорушення без пояснення. Вказав, що без пред`явлення йому будь-яких порушень та пояснення, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, приводів і підстав яких він не зрозумів. Послався на те, що в такому хаосі та безладі на дорозі, до працівників поліції постійно підходили люди із запитаннями, він спитався чи може скористатися правовою допомогою, щоб отримати хоча б якісь пояснення, проте працівник поліції йому пояснив, що у воєнний час на адвоката чекати не збираються. Стверджує, що не відмовлявся проходити огляду на стан сп`яніння, проте, працівником поліції було вже складено протокол відносно нього без повідомлення йому, що відносно нього такий складається. Також, стверджує, що жодних свідків чи понятих при складанні протоколу не було присутніх. Зазначив, що транспортним засобом він не керував, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.

4. Просить суд, на підставі наведених ним обставин та досліджених доказів, закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

5. Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що того дня був водієм транспортного засобу на вказаній ділянці дороги, де утворилися кілометрові черги, вказав, що його зупинили працівники поліції і запропонували підписати протокол, жодного пояснення йому не було надано. Відносно кого та за яке правопорушення був складений протокол йому не відомо. Зазначив, що він просто підписав протокол, не читаючи його змісту.

6. Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що того дня перебувала у транспортному засобі на вказаній дорозі, де утворилися кілометрові черги і транспортні засоби не рухалися, зазначила, працівники поліції запропонували їй підписати протокол, не роз`яснивши його змісту, не пояснивши відносно кого та за яке правопорушення протокол був складений.

7. Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, працівник поліції ОСОБА_4 , який неодноразово викликався в судове засідання, не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

8. Суд, дослідивши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, заслухавши свідків, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи, оглянувши диск з відеозйомки, приходить до наступного висновку.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

9. На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД від 25.02.2022 року; акт огляду на стан сп`яніння (без зазначення дати його складення); пояснення ОСОБА_3 від 25.02.2022; пояснення ОСОБА_2 від 25.02.2022; рапорт від 25.02.2022; диск із відео фіксацією події.

ІV. Застосоване судом законодавство, оцінка суду щодо фактичних обставин справи та висновки суду на підставі наданої оцінки

10. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

11. При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

12. У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

13. За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи і громадян, па встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

14. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

15. Виходячи з положень ст.7 КпАП України, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

16. У відповідності до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність особи за вказаною статтею настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

17. Отже, об`єктивна сторона ч.1 ст.130 КУпАП в даній справі характеризується таким діянням - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

18. Пунктом 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

19. Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

20. При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

21. Частиною 2 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

22. Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

23. В ст.272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

24. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були очевидцями даного адміністративного правопорушення, зазначені свідки в судовому засіданні пояснили, що працівники поліції запропонували підписати протокол без жодного пояснення, не вказали відносно кого та за яке правопорушення був складений протокол, свідки підтвердили, що підписали протокол, не читаючи його змісту, особи відносно якої його було складено не бачили.

25. Встановлено, що до матеріалів справи також долучено пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які заповнені на друкованому заповненому бланку (а.с.4,5).

26. Із змісту долученого до матеріалів справи рапорту працівника поліції встановлено, що до патрульної служби звернулися водій автомобілів, які повідомили, що водій автомобіля «Шкода Фабія» р.н. НОМЕР_1 може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вчинив ДТП, даного водія було зупинено з приводу ДТП, в момент спілкування виявлені ознаки сп`яніння, на місце події скерувався наряд поліції.

27. Крім того, відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

28. Серед іншого необхідно вказати, що п.3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

29. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП та пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння, проведений з порушенням, зокрема пунктів 6, 7 Розділу І Інструкції, вважається недійсним.

30. ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюванних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

31. Однак, з наданого суду працівниками поліції відеозапису, встановлено, що він не містить у собі цілісний запис, а лише його фрагменти. На першому відображена послідовність надання працівниками поліції рекомендацій та пояснень учасникам дорожнього руху, котрих багато, які перебувають у кілометровій черзі в напрямку кордону.

32. На іншому фрагменті відеозапису зафіксована подія складання протоколу в салоні автомобіля працівником поліції.

33. З усього переглянутого відеозапису неможливо встановити фіксацію на ньому ОСОБА_1 , лише пару раз працівник поліції звертається в розмові до особи на ім`я ОСОБА_5 та запитує чи буде проходити огляд. В одній із розмов ця особа звертається до працівника поліції із питанням чи можна скористатися правовою допомогою адвоката, проте, працівник поліції відповідає, що ніякого адвоката у воєнний час.

34. Із долученого до матеріалів справи відеозапису неможливо встановити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

35. Факт відсутності свідків при проходженні огляду відеозаписом підтверджується.

36.Також судом досліджено акт про огляду на стан алкогольного сп`яніння, який є неналежними доказами у даній справі, оскільки, в ньому вказано, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння проте, у ньому не вказана дата й час такого огляду.

37. За наведених обставин, Суд позбавлений змоги здійснити перевірку обставин ймовірного порушення з боку ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

38. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки, за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

39. Інших доказів, працівниками поліції, для доведення вини, ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.

40. Суд звертає увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

41. Факт відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, може бути доведений: показаннями потерпілих або свідків правопорушення; фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто і відео з камер поліцейських, і відеозаписи з камер спостереження та відео реєстраторів автомобілів самих правопорушників, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, є доказами.

42. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

43. Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об`єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за обставин, наведених в протоколі, а надані суду докази не спростовують доводів сторони захисту.

44. В даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, на підтвердження чого, як було зазначено вище Суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду, пояснення ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_3 , рапорт, відеодиск.

45. Суд враховує, що з метою об`єктивного з`ясування обставин справи по даній справі до суду для надання пояснень викликався працівник поліції, проте, він на виклики не з`явився.

46. Правова позиція по справі самого ОСОБА_1 , є його засобом захисту та підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

47. При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

48. Суд приходить до переконання, що в правовідносинах, що розглядаються, в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 , будучи водієм, відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

49. Так, ОСОБА_1 повністю заперечив обставини про те, що він відмовився від проходження огляду на виявлення стану його сп`яніння, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

50. Встановлені Судом обставини в судовому засіданні підтвердили допитані свідки.

51. Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

52. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України - презумпції невинності.

53. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

54. Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

55. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

56. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

57. Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

58.Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

59. Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не дає підстав для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

60. Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

V. Судові витрати

61.Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40? КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1,7, 9, 247, 251, 266, 276, 284 КУпАП, Суд

п о с т а н о в и в:

1. Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

2. Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду виготовлена та підписана суддею 06.06.2022.

Суддя Світлана ГІРЯК

Постанова набрала законної сили:

«___» ______________ 20__ р.

Суддя Світлана ГІРЯК