КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 33/824/912/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року Київський апеляційний суд у складі судді Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка Олександра Олексійовича на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає у АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого статтями 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3 400 гривень на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп.

Постановою судді визнано доведеним, що 24 жовтня 2021 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Mitsubishi", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись біля буд. №23 по вул. Дніпровська Набережна в м. Києві в порушення п. 10.2 ПДР України, з`їжджаючи з дороги, не надала дорогу велосипедисту, напрямок руху якого вона перетинала, та скоїла зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортного засобу та травмування велосипедиста ОСОБА_2 . Після цього, ОСОБА_1 в порушення п. 2.10 а) ПДР України залишила місце ДТП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Назаренко О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, прийняти нову постанову про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник ОСОБА_1 - адвокат Назаренко О.О. посилається на неповне встановлення судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки в матеріалах справи, досліджених у судовому зсіданні, належними та допустимими доказами вина ОСОБА_1 не доведена, не встановлено об`єктивними, належними та допустимими доказами наявність пошкоджень транспортних засобів, судом не досліджувалися будь-які фотографії, які нібито долучені до матеріалів справи.

Захисник Назаренко О.О. зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, висновки експерта, якими б було підтверджено механізм спричинення

пошкоджень автомобіля та чи могли вказані пошкодження виникнути внаслідок наїзду на автомобіль велосипеду, з врахуванням наявності на автомобілі пошкоджень у вигляді подряпин на різних частинах та з різних боків транспортного засобу.

Також захисник Назаренко О.О. посилається на не роз`яснення ОСОБА_1 її прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не зазначення у ньому свідків та потерпілої, складення протоколу пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, не проведення огляду транспортних засобів, не проведення опитування свідків події ДТП, на яких посилалася ОСОБА_2 у своїх поясненнях, а відтак судом не з`ясована наявність причинно-наслідкового зв`язку між виникненням даної ДТП, порушенням ПДР та наслідками, які настали, а саме пошкодження транспортних засобів.

Посилаючись на порушення норм процесуального права, адвокат Назаренко О.О. зазначає, що суд першої інстанції за результатами розгляду протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 , дійшов хибного висновку про наявність пошкоджень транспортного засобу - автомобіля «Міцубісі», які, нібито, завдані внаслідок ДТП, яке мало місце 24.10.2021, однак, навіть не став з`ясовувати, чи заподіяно матеріальну шкоду власнику автомобіля цими пошкодженнями. Більш того, питання про пошкодження іншого транспортного засобу - велосипеду, та, відповідно, заподіяння майнової шкоди власнику велосипеда - навіть не піднімалось та не досліджувалось.

Крім того, суд першої інстанції, розглядаючи протоколи про адміністративні правопорушення, упереджено поставився до показань та доказів ОСОБА_3 , з презумпцією правдивості показань «потерпілої» ОСОБА_2 виключно на тій підставі, що саме ОСОБА_2 звернулась до органів національної поліції, із заявою про ДТП, яке мало місце 24 жовтня 2021 року.

У доповненнях до апеляційної скарги адвокат Назаренко О.О. посилається на невідповідність змісту постанови судді судовому розгляду та відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , оскільки вона залишила місце дорожньо-транспортної події, а не пригоди, так як не було завдано пошкоджень транспортним засобам (велосипеду та автомобілю), і її дії не були спрямовані на приховання факту такої пригоди (події) або обставин її скоєння.

ОСОБА_2 в своїх запереченнях на апеляційну скаргу зазначила, що велосипедна доріжка перебуває у зоні пішохідної доріжки, тобто, водій ОСОБА_1 перетинала практично пішохідну зону. ОСОБА_1 не зупинилася та не знизила швидкість. При цьому вона максимально намагалася уникнути зіткнення транспортних засобів. Після зіткнення вона перебувала у шоковому стані і тому не змогла адекватно оцінити тяжкість ушкодження.

ОСОБА_2 , будучи двічі належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги шляхом направлення судової повістки-повідомлення на її електронну адресу (с.с.89-90, 121-122), у судові засідання 16 лютого 2022 року та повторно 11 травня 2022 року не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, тому відповідно до положень ст. 294 КУпАП суд розглянув апеляційну скаргу у її відсутність.

ОСОБА_1 двічі у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про апеляційний розгляд шляхом направлення судового повідомлення на електронну поштову адресу.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка О.О., який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про

адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Ці вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею першої інстанції в повній мірі не виконано.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення від 7 грудня 2021 року, серії ААД №207944, 24 жовтня 2021 року, о 16год. 30хв., в м. Києві на вул. Дніпровська Набережна, 23, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Мітсубісі «Паджеро Вагон», д.н.з. НОМЕР_1 , з`їжджаючи з дороги не надала дорогу велосипедисту, напрямок руху якого вона перетинала, в результаті стався наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , чим порушила вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Статтею ст. 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами

України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, роз`яснено, що пошкодження переліченого у ст. 124 КпАП України майна обов`язково повинно бути внаслідок порушення Правил дорожнього руху.

Тобто, умовами настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Згідно п. 10.2 ПДР України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Визначення терміну «дати дорогу» наведене у п.1.10 ПДР України. Так, відповідно до цього пункту дати дорогу є вимогою до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Також у п. 1.10 ПДР визначено, що велосипед - це транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.

Аналіз вказаних положень ПДР України у поєднанні із положеннями п. 1.4 ПДР України дає підстави стверджувати про те, що учасник дорожнього руху повинен утримуватись від здійснення дій указаних у п.1.10 ПДР України лише щодо транспортних засобів, які мають перевагу у русі і рухаються із дотриманням вимог ПДР України.

З матеріалів даної справи вбачається, що ОСОБА_1 заїжджала з дороги на автостоянку, перетинаючи при цьому пішохідну доріжку, на якій розміщена велосипедна доріжка.

Вказані обставини учасниками справи не оспорюються.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснила, що вона не винна в ДТП, бо велосипедистка, що рухалася на великій швидкості, в`їхала в авто. Крім того, ОСОБА_1 стверджувала, що не бачила велосипедистку за зупинкою громадського транспорту.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_1 - адвокат Назаренко А.А. підтвердив пояснення ОСОБА_1 , додавши, що вона не заперечує того, що відбулося зіткнення автомобіля Мітсубісі «Паджеро Вагон», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та велосипеда, під керуванням ОСОБА_2 . Разом з тим, адвокат Назаренко А.А. заперечив, що механічні пошкодження на лівій стороні автомобіля Мітсубісі «Паджеро Вагон», д.н.з. НОМЕР_1 , спричиненні зіткненням вказаних транспортних засобів внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 у своїх поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення зазначила, що вона рухалася на велосипеді в напрямку перехрестя вулиці Анни Ахматової. Їхала на розмежувальній доріжці, яка призначена для велосипедів, так як на даній доріжці були розмежування з пішохідною доріжкою. Проїхавши зупинку громадського транспорту, яка знаходилася праворуч від неї, вона побачила автомобіль, який на великій швидкості переїздив тротуар та звертав незрозуміло куди, так як дорожньої розмітки для проїзду туди не було. Вона почала від`їздити на велосипеді в сторону для того, щоб не сталося ДТП, але автомобіль їхав на такій швидкості, що зачепив її правою стороною.

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 , з`їжджаючи з дороги, не надала дорогу велосипеду під керуванням ОСОБА_2 , напрямок руху якої вона перетинала, що призвело до зіткнення транспортних засобів, а відтак допустила порушення вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху.

Доводи ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 їхала на великій швидкості і вона не бачила велосипеда за зупинкою громадського транспорту, не звільняють її від обов`язку дотримуватися вимог п. 10.2. ПДР, враховуючи перевагу у русі велосипеда на даній дорожній ділянці.

Разом з цим, для настання відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, необхідно встановити, що у результаті порушення Правил дорожнього руху були пошкоджені транспортні засоби.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 7 грудня 2021 року не зазначено, який саме транспортний засіб був пошкоджений у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 жовтня 2021 року за участю автомобіля Мітсубісі «Паджеро Вагон», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та велосипеда під керуванням ОСОБА_2 .

При цьому завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не складає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно вимог розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Пункті 8 вказаного розділу зазначено, якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містять акту огляду транспортного засобу Мітсубісі «Паджеро Вагон», д.н.з. НОМЕР_1 , на предмет наявності характерних пошкоджень.

За відсутності даних щодо характеру та локалізації пошкоджень вказаного транспортного засобу, неможливо достовірно встановити, що наявні на автомобілі механічні пошкодження утворились внаслідок взаємного контактування саме при ДТП і саме 24 жовтня 2021 року, а не в будь-який інший день.

Крім того, у своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначала, що автомобіль зачепив її правою стороною.

Також матеріали справи не містять акту огляду велосипеду, а ОСОБА_2 не зазначала, що він був пошкоджений у результаті даної ДТП.

За таких обставин, вважаю, що матеріали справи не містять достатніх та достовірних доказів, що у результаті порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.2. ПДР були пошкодженні транспортні засоби, а відтак відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що суддя районного суду не звернув увагу на неповноту даних та неправильність оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками поліції, неповно дослідив усі обставини у справі, та, як наслідок, дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Проаналізувавши пояснення водія ОСОБА_1 та її захисника Назаренка О.О., письмові пояснення ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що за зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №207944 обставин, в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим постанова місцевого суду стосовно ОСОБА_1 в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про закриття провадження в справі щодо останньої на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення від 7 грудня 2021 року, серії ААД №207945, 24 жовтня 2021 року, о 16год. 30хв., в м. Києві на вул. Дніпровська Набережна, 23, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Мітсубісі «Паджеро Вагон», д.н.з. НОМЕР_1 , місце ДТП залишила, будучи причетною до ДТП, чим порушила вимоги п. 2.10 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

Пункт 2.10 а) Правил дорожнього руху передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Отже, пункт 2.10 а) Правил дорожнього руху України зобов`язує водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, окрім іншого, залишатися на місці пригоди, незалежно від винуватості у вчиненні ДТП.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У даному випадку ОСОБА_1 не заперечує свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, чим порушені вимоги п. 2.10 а) ПДР, а відтак у її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

При цьому згідно з п. 2.10 ПДР України вимоги вказаного пункту підлягають виконанню водієм незалежно від винуватості водія у порушенні ПДР, наслідків ДТП, стану, у якому перебував водій та інших обставин.

Отже, доводи захисника Назаренка О.О. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 122-2 КУпАП, у зв`язку із її невинуватістю у вчиненні ДТП, відсутністю наслідків ДТП є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку з відсутністю складу

адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не може мати місце і адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими, так як ОСОБА_1 не заперечує факт зіткнення транспортних засобів, та як наслідок настання дорожньо-транспортної пригоди та зазначала, що не викликавши поліцію, залишила місце ДТП, припаркувавши транспортний засіб неподалік.

Посилання захисника Назаренка О.О. на ту обставину, що стосовно ОСОБА_4 не був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, хоча вона також залишила місце ДТП, не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за вказаною статтею.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком судді першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 наявні невідповідності п. 2.10 а ПДР України, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка А.А. в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка Олександра Олексійовича задовольнити частково.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт