Справа № 346/5800/21
Провадження № 33/4808/98/22
Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.12.2021 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2021 року постановою судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.п. 13-14).

14.01.2022 року до суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 разом з клопотанням про поновлення строку. Поважність причини пропуску строку апелянт аргументує несвоєчасним отриманням копії судового рішення, а саме 10.01.2022 року.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу в межах клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що у поновленні строку на апеляційне оскарження належить відмовити, апеляційну скаргу - повернути апелянту за таких підстав.

За приписами ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, нормами діючого законодавства чітко встановлено, що строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту винесення постанови.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт посилається лише на несвоєчасне отримання ним копії судового рішення, а саме 10.01.2022 року, на підтвердження чого долучає копію поштового конверту, супровідний лист суду, копію постанови та посвідчення (а.п. 19-22).

В той же час, за правовим змістом зазначених КУпАП норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім в суді першої інстанції під час проголошення судового рішення (а.п. 13), тобто йому було відомо як про зміст винесеного судового рішення, так й про порядок його оскарження (а.п. 14).

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року; п. 47 рішення у справі «Устименко проти України», від 29.10.2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

При прийнятті рішення щодо поновлення строку, суди зобов`язані вказувати підстави поновлення строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України» від 14.10.2003 року).

Матеріали провадження містять супровідний лист суду першої інстанції від 14.12.2021 року (а.п. 15) про надіслання копії постанови суд першої інстанції ОСОБА_1 на адресу мешкання аналогічну тій, що зазначена останнім в апеляційній скарзі (а.п. 17).

У зв`язку з наведеним вище, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до яких, початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а також практики Європейського суду з прав людини, вважаю, що апелянтом не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що розпочався з 13.12.2021 року та діє протягом 10 днів від цієї дати, тобто до 23.12.2021 року, що й є останнім днем подачі апеляційної скарги, оскільки маючи реальну можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, будучи обізнаним про результат розгляду 13.12.2021 року, не скористався наданим йому законом процесуальним правом в строк.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 був присутнім під час оголошення постанови суду першої інстанції, з заявою про видачу копії постанови не звертався, й подав апеляційну скаргу з порушенням строку на апеляційне оскарження судового рішення зі спливом місячного терміну, без зазначення об`єктивних причин, що перешкоджали йому оскаржити судове рішення у визначений законом 10-денний строк, а у разі необхідності доповнити її у подальшому, вважаю, що у поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 належить відмовити.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, окрім несвоєчасного отримання копії судового рішення, клопотання не містить.

За таких обставин доходжу висновку, що апелянт не підтвердив поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому відсутні підстави для його поновлення, у зв`язку з чим в поновленні строку на апеляційне оскарження належить відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Водночас вважаю за необхідне роз`яснити, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті, тому інші доводи апеляційної скарги, що не стосуються причин поновлення строку на апеляційне оскарження, не перевіряються.

Повернення апеляційної скарги апелянту, не позбавляє його права звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому необхідно конкретизувати причини, які не дозволили йому своєчасно у встановлений законом строк оскаржити постанову суду з долученням належних та достатніх докази.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.12.2021 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту - ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло