Справа № 151/137/22
Провадження № 3/151/83/22
ПОСТАНОВА

іменем України

24 травня 2022 року смт. Чечельник

Суддя Чечельницького районного суду Вінницької області Токарчук Л.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , пенсіонера, по ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

14 квітня 2022 року о 22 годині 48 хвилин гр. ОСОБА_1 по вул.Шевченка в смт.Чечельник Гайсинського району Вінницької області керував автомобілем ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України (Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився, в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора "AIcotest" 6810, тест № 2166, результат якого 0,60%.

06.05.2022 ОСОБА_1 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, в якому зазначив, що в той день він чергував сторожем в гаражі ПП ОСОБА_2 , що знаходиться в АДРЕСА_2 . На території гаража знаходився його автомобіль ВАЗ 21063. В обідню пору випив келих вина, оскільки були поминки, а саме сім років за померлу тещу. Пізно ввечері автобусом у гараж приїхав його знайомий ОСОБА_3 , який проживає на відстані 180 метрів від гаража і у нього хворі ноги, тому переміщається за допомогою палиці. Трохи з ним поспілкувавшись, ОСОБА_4 попросив підвезти його додому, так-як на дворі була вже темна ніч і він самостійно не міг добратись, на що він погодився. Коли повертався, біля гаража розминувся з патрульним поліцейським автомобілем, який за ним заїхав на територію гаража. Не вислухавши його пояснень, не дозволивши скористатись телефоном, поліцейським ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що він не підлягає адміністративній відповідальності, оскільки діяв в стані крайньої необхідності і у його діях відсутня вина, про що він зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки хворий ОСОБА_3 у темну пору доби не міг самостійно добратись додому і він вимушений був допомогти хворій людині у темну і холодну пору доби, так як іншим способом добратися додому він не міг. Крім того, шкода від його виїзду автомобілем на відстань 180 метрів по безлюдній вулиці об`єктивно значно менша, ніж залишення у безпорадному стані хворої особи. Відповідно до вимог ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності. Адже, відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Також, просить врахувати те, що він являється особою похилого віку (73 роки), але змушений працювати, бо пенсії не вистачає на прожиття та лікування. На утриманні має хвору дружину, яку постійно потрібно возити в лікарню та аптеку. Відповідно до п.4 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що хоч і живе близько біля гаража, але дійсно в той день поїхав на роботу автомобілем, куди взяв із собою теплий одяг. Обідати пішов додому пішки, тому що за покійну тещу був обід, сім років. Біля 21 години 15 хвилин з м.Вінниці із суттєвим запізненням приїхав автобус, із якого вийшов його знайомий ОСОБА_3 і попросив його підвести додому, оскільки він був на палиці із двома сумками, на, що він не зміг відмовити. Повернувся швидко, бо це було недалеко. Коли повертався, біля гаража розминувся з поліцейською машиною, які поїхали за ним і склали протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що в такій ситуації не міг відмовити ОСОБА_3 . Дуже шкодує та просить не карати.

Частиною 1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Статтею 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що крім визнання вини, вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 320846 від 14.04.2022, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія трансортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, самим результатом проведеного тесту№ 2166, результат якого 0,60%, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Щодо тверджень ОСОБА_1 , що він діяв у стані крайньої необхідності під час вчинення порушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Однією з найважливіших умов правомірності крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами.

ОСОБА_1 вказуючи на крайню необхідність, яка спричинена необхідністю довести додому ОСОБА_3 у якого хворі ноги, не надав переконливих доказів того, що існувала небезпека і була крайня необхідність сісти йому за кермо в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , в той день він повертався з м.Одеси, куди їздив за речами для онуків, бо ті на той час проживали у нього. Під`їхавши з якимись людьми до вулички, яка веде до його будинку, вийшов з двома сумками та йшов на палиці пішки. Однак, його побачили знайому водії автобуса, що повертався із м.Вінниці та їхав у автопарк і підібрали його. Приїхавши до гаража, він побачив ОСОБА_1 та попросив, щоб той підвіз його з сумками додому бо самому важко, на що він погодився.

Тобто, суд не вбачає, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, оскільки не доведено, яку саме невідворотну шкоду мав відвернути правопорушник.

Приймаючи до уваги вищевикладене, дослідивши матеріали справи, вважаю, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тому до нього необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами .

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 130, 283, 284, 294 КУпАП, ЗУ "Про судовий збір",

ПОСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений порушником до Державного бюджету (отримувач коштів: ГУК у Вінницькій обл. /Він.обл/ 21081300, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA00002001, код класифікації доходів бюджету 21081300) не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови.

У разі несплати штрафу в установлений строк, постанова надсилається для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, і стягується в подвійному розмірі, тобто 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 ) до Державного бюджету (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається через суд, який виніс постанову.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 .

Суддя Людмила ТОКАРЧУК