Справа № 199/2773/22
ПОСТАНОВА
іменем України
31.05.2022 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с.Миронівка, Первомайського району Харківської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 НГУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

19.05.2022 року о 19-30 годині ОСОБА_1 , під час виконання службових обов`язків у особливий період, під час дії воєнного стану, був виявлений на території військового містечка №1 ВЧ НОМЕР_2 НГУ, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 у стані наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, суду пояснив, що дійсно він 19.05.2022 року о 19-30 годині перебував на блокпості на території військового містечка №1 ВЧ НОМЕР_2 НГУ, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , але у стані наркотичного сп`яніння не перебував, заперечує факт вживання будь-яких заборонених препаратів.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, як у виконання обов`язків військової служби у стані наркотичного сп`яніння, в умовах особливого періоду.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:

-відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії НГ №7664 від 31.05.2022, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис;

-поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , що 19.05.2022 року о 19-30 годині він став свідком, що солдат ОСОБА_1 на території військового містечка №1 ВЧ НОМЕР_2 НГУ, розташованого за адресою: вул.Пожежна, 35 перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Після чого він доповів про вказане керівництву, яке по приїзду на місце події відвезли останнього до медичної установи. ВАказує, що на його питання ОСОБА_1 заперечував факт вживання будь-яких наркотичних речовин;

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , що 19.05.2022 року близько 19-30 години він став свідком того, що солдат ОСОБА_1 на території військового містечка №1 ВЧ НОМЕР_2 НГУ, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння та був направлений до медичної установи для проведення огляду на стан сп`яніння, який було проведено у той же день. 30.05.2022 року було отримано результати огляду, відповідно до яких ОСОБА_1 19.05.2022 року перебував у стані наркотичного сп`яніння;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1645, складеного о 20-25 годині 19.05.2022 року, заповненого 27.05.2022 року, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння;

Згідно зі ст.251 КУпАП суду надані об`єктивні та інші безперечні докази провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, що дозволяє суду, визнати останнього винним.

До пояснень правопорушника ОСОБА_1 в частині не визнання своєї провини, суд відноситься критично, оскільки його позиція спростовується об`єктивними доказами, оцінку котрим суд дав, а не визнання ним провини в цій частині спосіб його захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.

Мотиви ОСОБА_1 фактично ґрунтуються на незгоді з доказами за даною справою.

Суд розцінює відповідні пояснення ОСОБА_1 як усталену модель захисту від притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, розповсюджену форму таких показів та форму реалізації права на захист і бажання уникнути адміністративної відповідальності і покарання за вчинене правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ним не скоєно адміністративного правопорушення, та недійсності окремих доказів відхиляються, оскільки вони зводяться до штучного маніпулювання ним фактів та доказів в частині вживання речовин, особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів.

При цьому, ОСОБА_1 оцінює і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ч.4 ст.15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, є військовим адміністративним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Призначаючи вид адміністративного стягнення, враховую характер і міру громадської небезпеки скоєного, особу правопорушника, те, що ОСОБА_1 свою провину не визнав, у скоєному не розкаявся, не надав суду відомостей, про оскарження обставин адміністративного правопорушення та кваліфікацію його дій та не спростував факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

В той же час, відповідно до п. 12) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці під час виконання службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вчинив правопорушення, будучи військовослужбовцем під час виконання службових обов`язків.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.

На підставі п. 12) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати на користь держави судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: Воробйов В.Л.