ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/515/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2022 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва О.В.Домарєв, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2021 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись біля буд. № 23 по вул. Дніпровська Набережна в м. Києві в порушення п. 10.2 ПДР України, з`їжджаючи з дороги не надала дорогу велосипедисту, напрямок руху якого вона перетинала та скоїла зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортного засобу та травмування велосипедиста ОСОБА_2 .. Після цього, ОСОБА_1 в порушення п. 2.10 а) ПДР України залишила місце ДТП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у скоєнні даного правопорушення заперечувала та суду пояснила, що дійсно 24.10.2021 р. вона рухалась на автомобілі «Mitsubishi» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Дніпровська набережна та біля буд. № 23 повернула ліворуч з метою заїзду на паркінг. Ліворуч від неї знаходилась автобусна зупинка, яка заважала їй побачити велосипед, який здійснив наїзд в лівий бік її транспортного засобу. Після зіткнення вона вийшла з автомобіля та спитала у велосипедистки як вона себе почуває та чи потрібна допомога, на що велосипедист ОСОБА_2 відповіла, що з нею все гаразд та допомога їй не потрібна. У зв`язку з цим вона поїхала з місця та не викликала працівників поліції. Таким чином, ОСОБА_1 заперечувала факт ДТП, оскільки на її думку не були завдані збитки, або поранено людей. Щодо наявності у потерпілої тілесних ушкоджень ОСОБА_1 висловила сумнів, оскільки походження даних тілесних ушкоджень не відоме. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 раніше вже була потерпілою від ДТП, яке мало місце на цій саме ділянці, що свідчить про те, що ОСОБА_2 навмисно спровокувала дану ситуацію для отримання в подальшому матеріальної компенсації. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що в протоколі не був зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та не викладена суть правопорушення. Також ОСОБА_1 просила визнати недопустимим доказом пояснення ОСОБА_2 , які були відібрані неуповноваженою особою. Також водій зазначила, що їй не були роз`яснені її процесуальні права. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що велосипедист ОСОБА_2 рухалась з порушенням ПДР України.

Таким чином захисник Назаренко О.О. просив закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог п. 10.2 ПДР України - водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у тому числі протоколи ААД № 207944; 207945, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи учасником дорожнього руху, при досліджених судом обставинах порушила вимоги п. 10.2 ПДР України, що спричинило ДТП та пошкодження транспортних засобів, а також порушила вимоги п. 2.10 а) ПДР України, залишивши місце ДТП, тобто скоїла адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124КУпАП.

Обговорюючи позицію ОСОБА_1 та її захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 невідповідностей вимогам ПДР України, суд ураховує, що зазначена позиція спростовується сукупністю наявних в матеріалах доказів.

Так, ОСОБА_1 стверджувала про відсутність факту ДТП через відсутність пошкоджень транспортних засобів, тілесних ушкоджень. Натомість, ОСОБА_1 не заперечувала, що велосипедист скоїла наїзд на транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Наявність механічних пошкоджень на транспортному засобі «Міцубісі» підтверджується фотографіями, які долучена до матеріалів справи, з яких вбачається, що на лівій стороні автомобіля «Міцубісі» наявні механічні пошкодження, що узгоджується із обставинами справи, відповідно до яких відбулось зіткнення велосипеда в ліву частину автомобіля «Міцубісі». Таким чином, факт ДТП об`єктивно підтверджений належними доказами .

Обговорюючи позицію сторони захисту про порушення велосипедистом вимог ПДР України, суд ураховує, що велосипедист ОСОБА_2 рухалась по велосипедній доріжці, що також підтвердила ОСОБА_1 долученими фотознімками. Дана велосипедна доріжка відокремлена від проїзної частини та переривається заїздом з дороги, де відбулось зіткнення, що свідчить про недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.2 ПДР України. При цьому суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про обмеження видимості через наявність на ділянці автобусної зупинки, оскільки це не звільняє водія від виконання вимог п. 10.2 ПДР України та водій, з`їзджаючи з дороги, де знаходиться автобусна зупинка, повинен ураховувати, що за зупинкою можуть перебувати пішоходи або транспортні засоби.

Крім того, не підтвердженими є твердження сторони захисту про складення матеріалів справи неуповноваженими особами. Також матеріалами справи спростовується позиція про відстутність зазначення в протоколах нормативного акту, який передбачає відповідальність за правопорушення, оскільки в протоколах зазначено, що ОСОБА_1 порушила п. 10.2; 2.10 а) ПДР України. Крім того, детально викладена суть адміністративного правопорушення.

Також не є підтвердженою позиція сторони захисту про те, що потерпіла ОСОБА_2 навмисно створила аварійну ситуацію з метою відшкодування в подальшому грошових коштів, оскільки факт ДТП та спричинення потерпілій тілесних ушкоджень був встановлений судом, а зазначені твердження сторони захисту суд вважає припущеннями.

Відповідно до п. 2.10 а) у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці події.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала, що після здійснення на неї наїзду велосипедом, вона залишила місце події. Таким чином в її діях наявні невідповідності п. 2.10 а ПДР України.

При визначенні розміру адміністративного стягнення, суд керується вимогами ст. 36 КУпАП, відповідно до яких при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Приймаючи до уваги характер правопорушення та особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, оскільки зазначене правопорушення є більш серйозним з числа вчинених, а саме у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн. 20 коп., який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст. ст. 36, 124, 122-4, 251,252, 268,283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. на користь держави.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Домарєв