Справа №521/6012/22
Номер провадження 3/521/4769/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2022 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого Поліщук І.О.

при секретарі Шудра Г.С.

представника Одеської митниці Держмитслужби Євдокимова Д.А.

захисника ОСОБА_1 - адвоката Ковташа Д.М.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу № 0646/50000/22, що надійшла 26.05.2022 року з Одеської митниці Держмитслужби відносно гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол № 0646/50000/22 від 04.04.2022 про порушення митних правил з відповідними матеріалами у відношенні громадянки України ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 04.04.2022 о 14:05 в міжнародний пункт пропуску для паромного сполучення «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці, на канал проїзду «червоний коридор» в`їхав легковий автомобіль марки «HONDA PILOT» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Україна), який прямував з України до Румунії, під керуванням громадянки України ОСОБА_1 .

Під час проходження митного контролю ОСОБА_1 заявила, що вона переміщує грошові кошти та бажає їх задекларувати, у зв`язку з чим, інспектором митниці їй було надано «Бланк декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 203. ОСОБА_1 було задекларовано валютні цінності у сумі 200 000 доларів США та 28 000 Євро.

За результатами аналізу ризиків посадовими особами митниці було прийнято рішення про проведення поглибленого огляду автомобіля марки «HONDA PILOT» та особистих речей ОСОБА_1 .

В ході здійснення митного огляду зазначеного автомобіля в конструктивних особливостях, а саме у порожнинах, які знаходяться за місцем штатного розташування фільтру салону (за речовим ящиком, відділ навпроти переднього сидіння пасажира в салоні авто для зберігання дрібних речей), а також серед особистих речей, в упаковці зернової кави та в упаковці для жіночих гігієнічних прокладок було виявлено іноземну валюту у сумі 166 500 доларів США, які належать ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 8 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», незаконне переміщення предметів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Згідно з п. 53 ст. 4 МК України, спеціально виготовлене сховище (тайник) - сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Отже, на думку митного органу, громадянкою ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення грошових коштів (у сумі 166 500 доларів США) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

На підставі вищевказаних обставин, посадовими особами митниці був складений протокол про порушення митних правил № 0646/50000/22, за ознаками порушення ч. 1 ст. 483 МК України.

У судовому засіданні громадянка ОСОБА_1 участі не приймала, однак приймав участь її захисник, який надав заперечення, відповідно до яких просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України та застосувати стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.04.2022 о 14:05 в міжнародний пункт пропуску для паромного сполучення «Орлівка» Одеської митниці, на канал проїзду «червоний коридор» в`їхав легковий автомобіль марки «HONDA PILOT», який прямував з України до Румунії, під керуванням громадянки України ОСОБА_1 .

Під час проходження митного контролю ОСОБА_1 заявила, що вона переміщує грошові кошти та бажає їх задекларувати, у зв`язку з чим, попросила надати їй бланк декларації з метою задекларувати наявну у неї готівку, після чого заповнила її та надала інспектору митниці.

За результатами аналізу ризиків посадовими особами митниці було прийнято рішення про проведення поглибленого огляду зазначеного автомобіля.

Так, в результаті огляду автомобіля, а саме за речовим ящиком (відділ навпроти переднього сидіння пасажира в салоні авто для зберігання дрібних речей) та серед особистих речей було виявлено грошові кошти у загальній сумі 166 500 доларів США.

Статтею 197 МК України «Обмеження щодо переміщення окремих товарів через митний кордон України» передбачено, що порядок переміщення через митний кордон України валютних цінностей встановлюється Національним банком України.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року № 2473 транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затверджено постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, набрало чинності з дня введення в дію Закону України «Про валюту і валютні операції» з 07.02.2019 року.

Пунктами 5, 6 цього Положення передбачено, що: «Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/ вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/ вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі».

Таким чином, сума валюти яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через митний кордон не обмежена, є лише встановлені законодавством порядок та процедура переміщення певного розміру суми: без письмового декларування або за умови письмового декларування.

На підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони й відповідно до українського законодавства Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 5:30 24 лютого 2022 року через військову агресію Російської Федерації проти України на всій території України запроваджено воєнний стан.

У зв`язку з чим, 04.04.2022 ОСОБА_1 зібравши речі та всі грошові збереження, які вона разом зі своїм чоловіком ( ОСОБА_2 ) накопичувала все життя, за ради власної безпеки вирішила покинути рідне місто (Одеса) та виїхати закордон.

Враховуючи високу активність мародерів під час війни, велику кількість блокпостів (близько 15) по дорозі в сторону Румунії, побоюючись за власне життя та не бажання втратити всі заощадження, ОСОБА_1 поклала зазначену готівку у надійні місця, а саме частину у сумі 200 000 доларів США та 28 000 Євро у рюкзак, 120 000 доларів США за речовий ящик автомобіля та 46 500 доларів США поклала серед особистих речей.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, мети приховати ці кошти від митного контролю у ОСОБА_1 не було, адже який сенс приховувати частину готівки (166 500 доларів США) від митного контролю, коли задекларувала більшу її частину (200 000 доларів США та 28 000 Євро). Тим більше, враховуючи, що після складання протоколу про порушення митних правил № 0646/50000/22 ОСОБА_1 інспектором митниці була виписана картка відмови в пропуску через митний кордон України, а валюту в сумі 200 000 доларів США та 28 000 Євро повернуто.

При цьому, ОСОБА_1 при собі мала усі документи, які підтверджують легальність походження цієї валюти, а також докази зняття готівки з власних рахунків у банках (зазначені вимоги закріплені у п. 18 розділу І Положення № 5, затверджене Постановою Правління НБУ від 02.01.2019).

Із наведеного, суд приходить до висновку про відсутність з боку ОСОБА_1 наміру на приховування грошових коштів від митного контролю, тобто прямого умислу на вчинення митного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 483 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачати.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суддя зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення при цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які відповідно чинного законодавства, представляють собою будь які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті.

Диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України передбачено, що відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні дя визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Встановлений національним законодавством порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України є об`єктом порушення митних правил за ст. 483 МК України. Об`єктивною стороною зазначеного правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України. Під дією мається на увазі активна поведінка (вчинок) особи, в якій відображена зовні її воля і, що спрямована на спричинення певних негативних наслідків.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України або вивезти за межі території України з порушенням встановленого порядку.

Отже, зміст ст. 483 МК України вказує на те, що це правопорушення є навмисним, тобто особа, яка вчиняє такі дії, має усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачити їх шкідливі наслідки й бажати настання цих наслідків, об`єктивна сторона складу даного правопорушення характеризується діями, спрямованими на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а суб`єктивна сторона - лише прямим умислом.

Також судом встановлено, що чоловік ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) працює старшим механіком (механік першого розряду) на морському судні німецької компанії «Reederei Bernd Sibum GmbH & Co. KG», свою професійну діяльність він розпочав ще у 1993 року та працює по сьогоднішній день, що підтверджується відповідними документами, зокрема копіями диплома, сертифікату, посвідчення особи моряка, контрактів, тощо.

Відповідно до довідки компанії «Reederei Bernd Sibum GmbH & Co. KG» від 25.04.2022, яка надана разом із запереченнями до протоколу, місячна заробітна плата ОСОБА_2 складає 8 500 доларів США.

Тобто, грошові кошти, які переміщувала ОСОБА_1 дійсно мають підтверджене легальне (законне) походження, є суттєвою сумою, оскільки фактично становить засіб для існування та збирались все життя для здійснення спільної мрії - покупки власного будинку.

Дослідивши докази, які надані до суду митним органом на підтвердження обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, суд не вбачає в цих доказах даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 певних дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 року № 8 незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Спеціально виготовлене сховище це виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Згідно з п. 18 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 року суди при притягненні осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за які передбачено обов`язкову конфіскацію предметів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) та транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів через митний кордон України, також мають враховувати: обсяги конструктивних змін, внесених у ці предмети або транспортні засоби з метою приховування товарів; співвідношення вартості й кількості товару, який був предметом порушення митних правил з вартістю транспортного засобу, в якому цей товар переміщувався; інші обставини, - та за наявності підстав обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не виготовляла і не пристосовувала спеціальних сховищ в автомобілі для переміщення валюти через митний кордон України, а поклала грошові кошти в заводські конструкції автомобіля та серед особистих речей.

Дослідивши наявні докази, надані митним органом, суд не вбачає в них будь-яких даних, які б спростовували позицію сторони захисту, оскільки ці докази не підтверджують, що вилучені грошові кошти переміщувалися у спеціально виготовленому сховищі, яке було виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнано та пристосовано з цією метою конструктивними ємностями чи предметами, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто, в такому випадку міжнародно - правові норми мають пріоритетне значення.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, a також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ, судові рішення, якими застосовується конфіскація майна, є втручанням в право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на повагу власності.

Необхідно дослідити, чи буде досягнуто необхідний справедливий баланс завдяки втручанню між захистом права власності та вимогами загального інтересу суспільства у разі конфіскації тимчасово вилученої валюти. ЄСПЧ вважає, що не буде досягнуто, якщо відповідний власник майна буде змушений нести «особистий та надмірний тягар».

Аналізуючи обставини справи можливо констатувати, що немає жодних ознак того, що ОСОБА_1 навмисно прагнула обійти митні правила. Під час опитування вона повідомила посадовій особі митниці, що має готівку та самостійно обрала канал руху «червоний коридор».

ЄСПЧ наполягає на тому, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Немає жодних доказів того, що особа могла би завдати будь-якої серйозної шкоди державі: вона не ухилялася від сплати митних зборів або будь-яких інших зборів і не завдала будь-якої іншої майнової шкоди державі, тому конфіскація всієї не задекларованої суми грошей накладе на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуальний та надмірний тягар і буде непропорційною до вчиненого правопорушення. Отже, буде порушено статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності.

Предметом безпосереднього регулювання цієї статті є втручання держави в право на мирне володіння майном, права власності на яке добросовісно набуто законним шляхом, зокрема й позбавлення шляхом його витребування на користь держави. В оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребується.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Документально підтверджено легальність походження грошових коштів, які переміщувалися ОСОБА_1 через митний кордон України, зокрема, трудовий договір моряка, довідкою компанії «Reederei Bernd Sibum GmbH & Co. KG» від 25.04.2022, довідкою банку «Південний» від 31.03.2022 № 233-001-9907-2022-БТ, від 31.03.2022 № 233-001-9908-2022-БТ та довідкою банку «Укрексімбанк» від 01.04.2022 № 0630140/6888-22, тощо.

Крім того, необхідно врахувати п. 10 ч. 2 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 1949 року, яка переглянута Конвенцією Міжнародної організації праці №173 від 1992 року про захист вимог працівників у випадку неплатоспроможності роботодавця, і залишає зазначену Конвенцію відкритою для подальшої ратифікації, яка ратифікована Законом № 2996-IV від 19.10.2005 року, де вказано, що «Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.».

Застосовуючи штраф та конфіскацію вказаної валюти, суд фактично позбавить заробітної плати, яку чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 заробив в установленому законом порядку своїм важким трудом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Попри це, хотілося б звернути увагу на те, що процес про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Згідно ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Суд, беручи до уваги наведені обставини та керуючись нормами закону, приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, що є підставою для закриття провадження по справі, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно ст. 283 КУпАП України, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, отже, у зв`язку з закриттям провадження по справі, товари, вилучені митним органом відповідно до протоколу, підлягають поверненню його власнику або уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 268, 460, 483, 527, 528, 529 МК України, ч.1 п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки ОСОБА_1 - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вилучені протоколом про порушення митних правил № 0646/50000/22 грошові кошти, транспортний засіб, ключі від транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу повернути власнику або уповноваженій особі в установленому законом порядку.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Поліщук І.О.