Справа № 755/1527/22
Провадження №: 3/755/1472/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2022 р. суддя Днiпровського районного суду м. Києва Марченко М.В., розглянувши справу про адмiнiстративне правопорушення, що надiйшла з управління патрульної поліції в м.Києві, про притягнення до адмiнiстративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туреччини, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

- за ч.2 ст.130 КУпАП,-

встановив:

ОСОБА_1 , 27 грудня 2022 року, о 03 годині 30 хвилин, керував автомобілем марки «Hyndai 130», державний номерний знак НОМЕР_1 , по Харківському шосе, 19 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода, почервоніння обличчя.

Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, останній до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, а тому, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Крім того, повідомлення про час та місце розгляду вказаної вище справи щодо ОСОБА_1 було розміщено на офіційній веб-сторінці Дніпровського районного суду м. Києва, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно вимог п.2.5 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом доказами, а саме: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.12.2021 року, даними, зазначені в письмових поясненнях свідків, відеозаписом з бодікамери, даними картки обліку адміністративного правопорушення, постановою Святошинського районного суду м.Києва від 22.10.2021 року про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, іншими матеріалами.

Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.30 КпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно ч.3 ст.30 КпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.33 КпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч.2 ст.30 встановлено максимальну межу при застосуванні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у виді трьох років.

Тобто, особі за «сукупністю» може бути призначено стягнення, яке фактично перевищує межі санкції ст. 130 КпАП та, відповідно до ч.2 ст.30 КпАП, перевищує граничний розмір покарання, передбачений у Загальній частині вказаного Кодексу.

Так, у частині другій статті 30 КУпАП визначаються строки накладення вказаного адміністративного стягнення: до трьох років - за грубе або повторне порушення громадянином порядку користування правом керування транспортним засобом; до десяти років - за систематичне порушення громадянином порядку користування правом керування транспортним засобом.

В частині третій статті 30 КУпАП закріплено порядок застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом за наявності таких умов: а)особа була позбавлена права керування транспортним засобом; б) до закінчення строку дії такого стягнення вчинила нове адміністративне правопорушення; в) за таке правопорушення застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Тобто частиною третьою статті 30 КпАП передбачено таке правило застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом: (1) застосовується стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом за вчинення нового адміністративного правопорушення; (2) до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення, призначеного за вчинення попередніх адміністративних правопорушень; (3) загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Вказана норма стосується виключно адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, та не поширюється на випадки застосування до особи інших видів стягнень, що передбачені у санкції статті 130 КпАП, зокрема, арешту.

Крім того, ККС ВС вказав, що ураховуючи системні зв`язки між положеннями частин другої та третьої статті 30 КпАП, можливо зробити висновок, що законодавство України не забороняє суду визначати загальний строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, виходячи за межі строку цього стягнення, передбаченого у частині другій цієї статті.

При цьому, ККС ВС зауважив, що розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП, суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, у тому числі під час застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, загальний розмір якого визначено у частинах другій та третій статті 30 КпАП.

Цього ж підходу щодо застосування норм ст. 30 КпАП виходячи зі змісту постанові від 02.12.2021 року у справі № 755/12344/21 притримується і КАС.

Така позиція, як суду касаційної інстанції, так і апеляційного, враховується судом, у світлі норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції норм законодавства та уникнення неоднозначного тлумачення норм права.

А тому, суд вважає за необхідне в порядку ст. 30 КпАП ОСОБА_1 приєднати невідбуту частину стягнення за цим судовим рішенням та за постановою суду від 22.10.2021 року у справі № 759/16863/21 у 6 місяців 20 днів (з 12.05.2022 до 22.10.2022).

Підстав для конфіскації транспортного засобу не вбачається, оскільки матеріали адміністративної справи не містять об`єктивних доказів, на підтвердження тієї обставини, що автомобілем яким керував ОСОБА_1 належить йому у приватній власності.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КпАП.

Своїми дiями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.3 КУпАП.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст.30 КУпАП приєднати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до стягнення за даним судовим рішенням приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 22.10.2021 року у справі №759/16863/21 та визначити йому загальний строк позбавлення права керування транспортними засобами 3 (три) роки 6 (шість) місяців 20 (двадцять) днів.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок на користь держави.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: