Справа № 760/5945/21 суддя в І-й інстанції Макуха А.А.
Провадження № 33/824/1154/2022 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ст. 122-4, 124 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 травня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Білика Володимира Олексійовича на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 рокуу справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , за ст. 122-4, 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 10 березня 2021 року серії ААБ № 135697, ОСОБА_1 27 лютого 2021 року о 19 год. 38 хв. в м. Києві по пр. Відрадний, керуючи автомобілем «Кіа Спортедж», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималася безпечного бокового інтервалу до автомобіля «Опель» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого здійснила з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила п. 2.3 б), п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 10 березня 2021 року серії ААБ № 135697, ОСОБА_1 27 лютого 2021 року о 19 год. 38 хв. в м. Києві по пр. Відрадний, керуючи автомобілем «Кіа Спортедж», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху здійснила зіткнення з автомобілем «Опель» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого, не дочекавшись прибуття працівників поліції, місце дорожньо-транспортної пригоди залишила, чим порушила п. 2.10.а), 2.10 д) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. ОСОБА_1 піддано стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень, яка також підтверджується фактичними даними протоколів про адміністративні правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями потерпілого, свідка, рапортом поліцейської, протоколом огляду транспортного засобу, зафіксованими фотокартками пошкоджень автомобілів та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

В апеляційній скарзі адвокат Білик В.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року, скасувати постанову суду через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, адвокат Білик В.О. зазначає, що ним було подано апеляційну скаргу до апеляційного суду. Однак, Київським апеляційним судом 09 червня 2021 року апеляційна скарга була повернута у зв`язку з недоданням до неї витягу з договору № б/н від 30 травня 2021 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Білик В.О. зазначає, що в протоколах про адміністративне правопорушення серії ААБ №135697 та №135698 від 10 березня 2021 року в розділі «свідки та потерпілі» відсутні свідки та потерпілий дорожньо-транспортної пригоди та їх підписи. Адвокат зазначає, що вказані протоколи та адміністративні матеріали є сфальсифікованими, складені з істотним порушенням адміністративного законодавства України, а їх зміст суперечить фактичним обставинам справи. Місцевим судом не було взято до уваги, що протоколи про адміністративне правопорушення складені з грубим порушенням. Матеріали справи не містять відомості про застосування боді-камери, її номер та серію, дати її виробництва, назви нагрудної камери на яку здійснювався відеозапис, що свідчить по те, що такий запис працівниками поліції не здійснювався. Крім того, під час складання протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені права. Долучена до протоколу схема ДТП, складена з істотним порушенням вимог наказу МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Адвокат Білик В.О. зазначає, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження №17 від 10 квітня 2021 року вбачається, що склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 відсутній. Також, оскільки в рапорті співробітника патрульної поліції від 27 лютого 2021 року не має жодної інформації щодо причетності ОСОБА_1 до дорожньої-транспортної пригоди, то провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи адвоката Білика В.О. щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Судом встановлено, що захисником ОСОБА_1 адвокатом Біликом В.О. 31 травня 2021 року в межах десятиденного строку з моменту проголошення постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року було подано апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто у зв`язку неподанням до апеляційної скарги витягу з договору про надання правової допомоги. В постанові суду зазначено, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Білик В.О. скористався зазначеним правом та 15 червня 2021 року повторного звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, надавши до неї витяг з договору про надання правової допомоги, чим усунув недоліки, які були підставою для повернення апеляційною скаргою.

Зважаючи на те, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а також враховуючи пріоритет права особи на судовий захист, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.10.а) Правил дорожнього руху визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП (в редакції закону на момент вчинення пригоди) залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні зазначених правопорушень та вказує на те, що адміністративних порушень вона не вчиняла.

В основу оскаржуваної постанови місцевий суд поклав додані до матеріалів справи протоколи про адміністративні правопорушення, схему дорожньо-транспортної пригоди, пояснення ОСОБА_2 , чий автомобіль зазнав пошкоджень, рапорт інспектора патрульної поліції Журавель А., письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , протокол огляду транспортного засобу «Кіа Спортедж», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому виявлені механічні пошкодження.

Перевіривши висновки місцевого суду, з урахуванням доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

З досліджених в місцевому суді доказів вбачається, що 27 лютого 2021 року о 19 год. 38 хв. в м. Києві по пр. Відрадний, сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення двох автомобілів - «Кіа Спортедж», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та «Опель» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

У відповідності до наданих патрульній поліції пояснень, водій ОСОБА_1 не заперечувала своє перебування на місці ДТП в момент, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, однак, заперечує свою причетність до пригоди.

В своїх поясненнях водій ОСОБА_2 стверджував, що зіткнення з його автомобілем вчинив водій автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 .

З протоколу огляду автомобіля «Кіа Спортедж», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , та з доданих до нього фотознімків вбачається, що зазначений автомобіль має механічні пошкодження кузова з правої сторони.

Зазначені докази в своїй сукупності свідчать, що водій ОСОБА_1 була причетна до зазначеної пригоди, однак всупереч вимогам п. 2.10.а), 2.10 д) Правил дорожнього руху України, залишила місце пригоди до приїзду працівників поліції.

За таких обставин, висновки місцевого суду про доведенність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП є обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Доводами апеляційної скарги зазначені висновки не спростовуються, а, відтак, підстав до задоволення апеляційної скарги в цій частині не вбачається.

В той же час, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині не доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, єдиним доказом, який прямо вказує на ОСОБА_1 , як на особу, що вчинила адміністративне правопорушення, передбачене зазначеною статтею є пояснення іншого учасника пригоди, а саме, ОСОБА_2 , який пояснив, що 27 лютого 2021 року біля 19 год. 38 хв. в м. Києві на проспекті Відрадний його авто стояло поряд з авто ОСОБА_1 , паралельно один одному. Після цього, водій ОСОБА_1 продовжила рух та спричинила ДТП, зламавши йому ліве дзеркало, подряпавши ліву частину автомобіля.

Зазначені покази ОСОБА_2 заперечує ОСОБА_1 , яка вказує що не здійснювала дій, що могли бути наслідком пошкодження автомобіля «Опель» д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином, апеляційний суд вважає, що пояснення лише одного з водіїв, який причетний до ДТП, за умови не підтвердження його показів іншими доказами, не можуть бути покладені в основу обвинувачення, оскільки кожен з водіїв є зацікавленим у вирішенні справи.

За таких обставин, місцевий суд не повинен був вдаватися до перерахування доказів, які є в матеріалах справи, а зобов`язаний був дослідити їх на предмет доказового значення для вирішення справи, тобто, визначити що саме доводить кожен з наявних доказів.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 135697 вбачається, що він містить лише одне порушення правил дорожнього руху, яке могло призвести до пошкодження транспортних засобів, та мати наслідком відповідальність за ст. 124 КУпАП, а саме порушення п. 13.1 ПДР в частині не дотримання безпечного інтервалу.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення не містить опису об`єктивної сторони правопорушення, а саме, який саме інтервал не було дотримано ОСОБА_1 , в результаті яких саме дій та у який спосіб.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватою у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, місцевий суд не звернув уваги, що матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що вона вчинила певні протиправні дії, які суперечать правилам дорожнього руху та перебувають в причинному зв`язку з наслідками, тобто із спричиненням пошкоджень транспортним засобам.

Так, з долученої до матеріалів справи схеми ДТП вбачається, що вона не містить відображення розмітки смуг руху, а, відтак, неможливо встановити на якій смузі сталося зіткнення, на смузі руху водія ОСОБА_1 чи на смузі руху водія ОСОБА_2 .

Зазначена схема ДТП взагалі не містить відображення місця розташування та положення автомобіля «Кіа Спортедж», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , а, відтак, твердження, що саме остання не дотрималася інтервалу є голослівним.

Крім того, з зазначеної схеми вбачається, що автомобіль «Опель» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 на момент ДТП стоїть під кутом, який свідчить про те, що напрямок його руху був спрямований з правої смуги руху на ліву, в якій з його слів рухався автомобіль «Кіа Спортедж», д.н.з. НОМЕР_1 .

Посилаючись на рапорт працівника патрульної поліції А.Журавель, як на доказ вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, місцевий суд не взяв до уваги, що зазначена в рапорті інформація викладена виключно зі слів водія ОСОБА_2 .

Вказуючи на покази свідка ОСОБА_3 , як на доказ вини ОСОБА_1 , місцевий суд не звернув уваги, що письмі пояснення зазначеного свідка ніякого доказового значення не мають, оскільки не містять в собі викладення фактичних обставин, які спостерігав свідок. Відібрані працівником патрульної поліції пояснення свідка ОСОБА_3 (а.с. 9), містять власну оцінку свідка подіям, які він спостерігав, а не повідомлення про конкретні обставини пригоди.

Так, у відповідності до пояснень зазначеного свідка, він вказує, що ДТП вчинив автомобіль бежево-золотистого кольору на пішохідному переході, спричинивши шкоду автомобілю Опель.

Визнаючи належним такий доказ, місцевий суд не взяв до уваги, що саме на суд покладено обов`язок визначити винність тієї чи іншої особи у вчиненні правопорушення, в той час, як свідки такими повноваженнями законом не наділенні. Власна думка свідка про винність чи не винність водія у вчиненні правопорушення, не може бути взята до уваги судом в якості доказу вини останнього.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 124, 245, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Білику Володимиру Олексійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Білика Володимира Олексійовича задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі в цій частині з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення .

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу в цій частині без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв