ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1473/21Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 33/817/51/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 03 листопада 2021 року о 15 год. 56 хв. ОСОБА_1 у м. Борщеві по вул. С.Бандери, керувала транспортним засобом марки «ChevroletAveo», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drаger ALCOTEST 6810 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова суду не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та суперечить вимогам закону.

Вказує, що у судовому засіданні не було доведено, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом.

Зазначає, що відеозапис з відокамер спостереження, розташованих при в`їзді в м. Борщів із сторони смт. Скала-Подільска не можуть бути належним та допустимим доказом по справі, оскільки до матеріалів справи не долучено документів, які б підтверджували наявність сертифікатів їх відповідності та свідоцтва про повірку.

Звертає увагу на невідповідність у часі, зафіксованому на нагрудній камері поліцейського з часом складання протоколу про адміністративне правопорушення, який перевищує 2 години, що, на думку апелянта, свідчить про недотримання вимог ст.266 КУпАП щодо проведення огляду на стан сп`яніння.

Узагальнюючи свої доводи, стверджує, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї за порушення вимог п.2.9 (а) ПДР України, не підтверджується жодним доказом у справі.

Просить скасувати постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 грудня 2021 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності та подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася та подала клопотання про відкладення розгляду справи, проте не надала жодних доказів поважності причин її неявки до суду.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася та не надала доказів про наявність поважних причин, які б об`єктивно перешкодили їй з`явитись до суду, вважаю за можливе розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 467092 від 03.11.2021 року о 15 год. 56 хв. ОСОБА_1 у м. Борщеві по вул. С.Бандери, керувала транспортним засобом марки «ChevroletAveo», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drаger ALCOTEST 6810 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції на якому зафіксована як причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а саме те, що вона не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед обгоном транспортного засобу, так і обставини зафіксовані у протоколі про адмінправопорушення щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції (відеофайл 000NC__0008А.mp4) підтверджується, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 , у якої наявні ознаки сп`яніння, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу «Drager 6810» та в закладі охорони здоров`я, від проходження яких ОСОБА_1 відмовилась.

Також, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в присутності двох свідків.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , під час спілкування з працівниками поліції, коли їй було запропоновано пройти огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не повідомляла, що не керувала транспортним засобом.

Натомість, характер її поведінки після зупинки працівниками поліції транспортного засобу «ChevroletAveo», д.н.з. НОМЕР_1 , свідчить, що саме вона керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_1 фактично і не заперечувала.

Тому, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керувала є непереконливі.

Також факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в час, місці і за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, що апелянт заперечує, стверджується постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 577730 від 03.11.2021 року, за змістом якої ОСОБА_1 03.11.2021 року о 15 год. 56 хв., на вулиці С. Бандери в м. Борщів, керуючи автомобілем «ChevroletAveo», д.н.з. НОМЕР_1 , не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідно напрямку перед обгоном транспортного засобу, чим порушила вимоги п.9.2 (б), за що притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, допущенних нею порушень правил дорожнього руху України, які були підставою зупинки її транспортного засобу та подальшої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а також з`ясували питання розбіжності в часі зафіксованому на нагрудній відеокамері з часом зафіксованим у протоколі.

Тому, питання невідповідності зафіксованого часу щодо зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 та проведення перевірки на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що остання звертає увагу в апеляційній скарзі, було предметом дослідження місцевого суду і отримало належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Підстав стверджувати про недотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння апеляційний суд не вбачає.

Доводи апелянта стосовно того, що до матеріалів справи не долучено документів, які б підтверджували наявність сертифікатів їх відповідності та свідоцтва про повірку відокамер спостереження, розташованих при в`їзді в м. Борщів із сторони смт. Скала-Подільска не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки це жодним чином не спростовує факту керування нею транспортним засобом з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, що зафіксовано іншими належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого нею правопорушення, особи правопорушника, ступеню її вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя