Справа № 597/635/22
Провадження № 3/597/337/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2022 р. м. Заліщики

Суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Васильченко В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції № 4 (м. Заліщики) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-ки України, жительки АДРЕСА_1 , тимчасово непрацевлаштована,

за ознакам правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2022 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області від відділення поліції № 4 (м. Заліщики) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області Шувчук В.М. по справі №597/386/22, провадження №3/597/231/2022 від 10 травня 2022 року, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повернуто ВП № 4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП України в Тернопільській області для належного доопрацювання, у зв`язку з встановленням, що з матеріалів адміністративної справи не вбачається і для суду неможливо встановити, чи є ОСОБА_1 суб`єктом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а саме: відсутні будь-які докази в від твердження того, що правопорушниця ОСОБА_1 являється онукою ОСОБА_2 , крім того у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №057551 від 04.05.2022 року в графі «Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» зазначено, що правопорушник ОСОБА_1 відмовилася, однак не зазначені поняті, у присутності яких ОСОБА_1 відмовилася від підпису у протоколі.

07 червня 2022 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області від ВП №4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП України в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області Шевчук В. М. по справі №597/493/22, провадження №3/597/276/2022 від 07.06.2022 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повернуто ВП № 4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП України в Тернопільській області для належного доопрацювання, у зв`язку з встановленням, що матеріали повторно надійшли в суд, проте недоліки вказані у вищевказаній постанові не виправлені, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №057551 від 04.05.2022 року в графі «Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» зазначено, що правопорушниця відмовилася, однак не зазначені поняті, у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі, крім того з матеріалів адміністративної справи не вбачається і для суду неможливо встановити, чи є ОСОБА_1 суб`єктом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а саме: відсутні будь-які докази в від твердження того, що правопорушниця являється онукою ОСОБА_2 , зазначені недоліки не дають можливості повно та об`єктивно розглянути дану справу та накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення.

19 липня 2022 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області повторно надійшли від ВП № 4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП України в Тернопільській області матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2022 року головуючим суддею по справі визначено суддю Заліщицького районного суду Тернопільської області Васильченка В.В..

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №057551 від 04.05.2022 року ОСОБА_1 29.04.2022 року близько 20:00 години в АДРЕСА_1 вчинила відносно свого дідуся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою і погрожувала фізичною розправою, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні заперечила та зазначила, що 29.04.2022 року о 16:21 год., стався конфлікт із її дідом ОСОБА_2 , суть якого полягала в тому, що дід виганяє її з дітьми і чоловіка на вулицю і погрожує їх фізичною розправою. Нецензурною лайкою до діда вона не виражалася та не погрожувала йому, мета написаної заяви не неї їй не відома. Зазначила, що конфлікт розпочинає дід ОСОБА_2 , постійно погрожує фізичною розправою і 28.04.2022 р. ходів сокирою зарубати її чоловіка, на що була викликана поліція і взято пояснення, але поліція до уваги їх заяву не взяла. Зазначила, що хоча в протоколі і відсутні свідки події, проте свідком був ОСОБА_3 .. З огляду на викладене, просила закрити справу відносно себе за відсутності складу події і складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Кульгавець С. М. доводи ОСОБА_1 підтримав, також просив закрити справу за відсутності складу події і складу адміністративного правопорушення.

З письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що він проживає близько двох років з онукою ОСОБА_1 , її співмешканцем ОСОБА_4 , та двома дітьми. Перший час усе було добре та жожних конфліктів у них не виникало. Зазначив, що подарував господарство онучці ОСОБА_1 , після чого почалися конфлікти через те, що вона погрожує здати його на лікування до психлікарні або будинку пристарілих Також погрожує, що зачине кухню та туалет і не буде пускати його туди. Далі погрози супроводжувалися нецензурною лайкою та образами в його адрес. Крім того, вони змінили замок в гаражі, викинули з нього його речі та доступу до нього тепер немає. 29.04.2022 року близько 20:00 год. коли він повернувся з поліції, ОСОБА_1 відразу почала вчиняти з ним словесну суперечку, ображати та погрожувати, оскільки він ходив до поліції, крім того штовхала і хотіла вдарити костилем по голові, повідомила що до 01.05.2022 йому потрібно з`їхати з дому, незважаючи на те, що йому немає куди йти. ОСОБА_5 також був присутній під час конфлікту, який погрожував, що затягне мішок на голову та задушить, після чого штовхнув його на ліжко та наніс удар по обличчі, не завдавши тілесних ушкоджень на фізичного болю. Просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив суду, що 29.04.2022 року між ОСОБА_1 та її дідом ОСОБА_2 виник конфлікт, під час якого останній змахував на неї сокирою, штовхав, в цей час сварку зупинив ОСОБА_3 , який відштовхнув від неї ОСОБА_2 , на чому конфлікт припинився.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такоого висновку.

За частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що до адміністративної відповідальності можливо притягти особу лише у разі наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він криє в собі: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визначено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, що здійснили домашнє насильство, насильство за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Тобто, з об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується вчиненням будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а з суб`єктивної умисною виною.

Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ознаками ч. 1 ст.173-2 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №057551 від 04.05. 2022 року, до матеріалів справи долучено: терміновий заборонний припис відносно кривдника серія АА №193413 згідно ОСОБА_1 у зв`язку з скоєнням нею домашнього насильства фізичного характеру, та психологічного стосовно ОСОБА_2 застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб з 16 год. 00 хв. 04.05.2022 та до 16 год. 00 хв. 14.05.2022; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.05.2022 в якій ОСОБА_2 зазначені обставити що 29.04.2022 року близько 20:00 год. по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вчинили конфлікт із дідусем ОСОБА_2 в ході якого ображали та погрожували останньому крім того вчинили насильницькі дії фізичного характеру, що не завдали фізичного болю та тілесних ушкоджень; пояснення ОСОБА_2 від 02.05.2022 року, у якій останній просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за постійне домашнє насильство відносно нього; письмові пояснення ОСОБА_1 від 04.05.2022 року, довідка відносно ОСОБА_1 про склад родини.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобода практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Разом із тим, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Щодо письмових пояснень ОСОБА_2 , як доказу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, то суд вважає, що такі не доводять обставини зазначених у протоколі, оскільки не підтвердженні жодними іншими належними та допустимими доказами.

Жодних інших доказів, які б повно, всебічно та об`єктивно висвітлювали обставини зазначеної справи про адміністративне правопорушення, судді не надано.

Таким чином, органом, що порушив провадження в справі, до матеріалів справи не долучено будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 29.04.2022 року близько 20:00 години в АДРЕСА_1 вчинила відносно свого дідуся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою і погрожувала фізичною розправою, а отже і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України», «Берктай проти Туреччини» та «Леванте проти Латвії», неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, змінювати чи уточнювати суть порушення, яке вказано у протоколі. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому судом враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та долучені матеріали не містять беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173--2 КУпАП, а тому суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та вважає, що провадження в адміністративній справі стосовно неї слід закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 22, 36, 173-2, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В. В. Васильченко