П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/225/22

Провадження №3/943/184/2022

05 травня 2022 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Шендрікова Г.О. розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від начальника ВАП УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , пільг не має, протягом року до адмінвідповідальності не притягувався,
за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_2 05 лютого 2022 року о 01 год. 28 хв. в м. Буськ по вул. Довбуша, 3 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ Daewoo Sens» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд порушника на стан сп`яніння, проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку з застосування приладу Драгер, дану подію зафіксовано на нагрудний реєстратор № 470145, результат тесту 0,67 %, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні 05.05.2022 року адвокат Волошин С.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 заявив клопотання, в якому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що огляд ОСОБА_2 з метою перевірки на стан сп`яніння проводився також із порушенням вимог нормативних документів, що регламентують порядок проведення такого огляду. Звертає увагу суду на те, що працівниками поліції, як доказ вчинення правопорушення додано до матеріалів справи диск із відеофайлами. Один із відеофайлів містить відеозапис з проходженням гр. ОСОБА_2 огляд на стан сп`яніння. Без пояснення причини зупинки та підстав пройти такий огляд. Далі зафіксовано, що водій згідно вимоги працівника поліції виходить зі свого автомобіля та підходить до задньої частини автомобіля поліції. Працівник поліції виймає з багажника автомобіля коробку із приладом. Після того поліцейський просить водія продути у прилад, хоча ОСОБА_2 заперечує проти проходження огляду, стверджує що не вживав алкогольних напоїв і просить щоб його доставили в Буську ЦРЛ для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Поліцейський говорить, що він спочатку повинен пройти на Драгері і тоді вони його відвезуть в лікарню. ОСОБА_2 пояснює, що він не довіряє драгеру, однак поліцейський наполягає на проходженні, і пояснює що у випадку не проходження складуть на нього протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП. Після довгих заперечень ОСОБА_2 проходить огляд. Прибор через якийсь час показує 0,67%. І поліцейський констатує, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. На що останній заперечує, що алкогольних напоїв не вживав. Поліцейський говорить, що в разі незгоди можна проїхати в медичний заклад. ОСОБА_2 ствердно відповідає, та в медичний заклад його не везуть.ОСОБА_2 висловив недовіру показанням прибору поліції. Після цього поліцейський повідомляє, що складатиме протокол та роз`яснює права ДацкоЄ.В. Відеозапис припиняється, переривається. Вимкнення (переривання) відеофіксації суперечить вимогам п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використаннянагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 р. № 100, який встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. В своїх поясненнях до протоколу гр. ОСОБА_2 зазначив, що алкогольні напої вживав п`ять дів тому.Окрім того, вважає, що наданий технічний запис не може бути належним доказом у справі, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься посилання на технічний засіб, за допомогою якого було здійснено даний відеозапис. Таким чином на думку адвоката Волошина С.В. у справі відсутні достовірні дані, що підтверджують керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмову від проходження від медичного огляду на стан сп`яніння, отриману в передбаченому законом порядку. Тому вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведено та викликає сумніви, а згідно ст..62 Конституції України звинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року N1452/735 (далі - Наказ) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: а)запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, оцінивши надані суду докази в сукупності з точки зору їх належності, допустимості та об`єктивності, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_2 необхідно закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Так пунктом 2.5 ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За диспозицією ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З відеозапису наданого працівниками поліції видно, що гр. ОСОБА_2 заперечує проти проходження огляду на приладі драгер і наполягає на тому, щоб його відвезли в медичний заклад для проходження медичного огляду, оскільки від не довіряє драгеру. З результатами драгера він теж не погоджується і наполягає на тому що алкогольних напоїв не вживав.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

З огляду на викладене, матеріали справи не дають підстави дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки надані докази є суперечливими. Згідно службової характеристики командира роти Золочівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки «ІІІ» ОСОБА_2 під час проходження служби з 25.02.2022 року зарекомендував себе з позитивної сторони.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Оцінивши в сукупності усі докази, наявні у матеріалах справи, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджений належними і допустимими доказами при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Г. О. Шендрікова