Справа № 183/8661/21
№ 3/183/3462/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 156 КУпАП,

в с т а н о в и в :

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що «09.12.2021 року о 10.20 годині ОСОБА_1 за адресою: м. Новомосковськ, пл. Перемоги, 22 в торгівельному кіоску в супереч вимогам ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами «Мальборо» «Палермо»».

В суд ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце і час розгляду справи.

Судом безпосередньо досліджено наступні докази, додані до матеріалів справи: протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано факт правопорушення; письмові пояснення ОСОБА_1 в яких остання вказала, що вона відмовляється від надання пояснень; протокол огляду місця події від 09.12.2021 року з фототаблицями; протокол про адміністративне правопорушення від 09.12.2021 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за здійснення роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Так, під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що матеріали вказаної справи не містять будь-яких доказів, які би підтверджували факт здійснення ОСОБА_1 09.12.2021 року о 10.20 годині за адресою: АДРЕСА_2 в торгівельному кіоску, роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Зокрема, справа не містить доказів придбання в ОСОБА_1 тютюнових виробів, що могло би свідчить про здійснення останньою роздрібної торгівлі вищевказаною продукцією.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Таким чином, відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, свого об`єктивного підтвердження не знайшли.

Крім того, слід зазначити, що ч. 1 ст. 156 КУпАП є бланкетною нормою, а тому при описі суті правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення, обов`язково повинно бути зазначено, які норми діючого законодавства України порушено особою, яка притягається до відповідальності.

Як убачається із суті правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», при цьому законодавча база України не містить Закону з зазначеною в протоколі назвою.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме вимоги даної норми закону було порушено ОСОБА_1 , оскільки відповідальність за інкримінованою їй статтею передбачена, зокрема, за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку. Втім, протокол про адміністративне правопорушення взагалі не містить жодних відомостей щодо наявності чи відсутності при роздрібній торгівлі тютюнових виробів марок акцизного податку, чи їх підроблення.

Дані обставини свідчать, що формулювання обвинувачення ОСОБА_1 , викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, не узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 156 КУпАП.

При цьому, слід враховувати приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважити на практику ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), де ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка визначає межі розгляду справи судом, оскільки є викладом обставин вчинення адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді, а не судом; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, буде порушувати вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Як наслідок, на переконання суду, дані відображенні поліцейським про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що посадовою особою органу поліції, уповноваженою на складання протоколу, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, та, відповідно, наявності в її діях складу даного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи долю предметів торгівлі, суд зазначає, що оскільки провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, тому вилучені в останньої предмети торгівлі згідно з протоколом огляду місця події від 09.12.2021 року, підлягають поверненню власнику за належністю.

Керуючись ч. 1 ст. 156, ст.ст. 247, 251, 256, 280 КУпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Предмети торгівлі, які вилучені з приміщення кіоску, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пл. Перемоги, 22, відповідно до протоколу огляду місця події від 09.12.2021 року, повернути власнику за належністю.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Гузоватий