Справа №950/765/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Чхайло О. В.
Номер провадження 33/816/240/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 173 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Пєтухова А.Ю., потерпілої ОСОБА_2 та секретаря судового засідання Горбач О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Пєтухова А.Ю. на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 24.06.2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова Лебединської міської ради, проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 24.06.2022 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП за те, що 11.05.2022 року о 18 год. 22 хв., перебуваючи в своєму робочому кабінеті, за адресою: АДРЕСА_2 , нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, які прийняті у суспільстві, вчинив до гр. ОСОБА_2 дії порушуючи громадський порядок та спокій у присутності сторонніх осіб.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням захисник Пєтухов А.Ю. подав апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 24.06.2022 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження відносно нього закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначав, що склад правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, так як конфлікт між ним і ОСОБА_2 був викликаний давніми особистими неприязними відносинами, умислу на вчинення хуліганських дій в ОСОБА_1 не було, розмова між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відбувалася в приміщенні Лебединської міської ради 11.05.2022 року о 18.20 год, тобто після закінчення робочого дня, а будь-які слова ОСОБА_1 , вжиті у приватній розмові із ОСОБА_2 , не були пов`язані з явною неповагою до оточуючих громадян, які обурення від слів ОСОБА_1 не висловили.

На переконання сторони захисту, суд першої інстанції безпідставно не залучив експерта для визначення справжнього походження та значення слова, яким на думку ОСОБА_2 висловився ОСОБА_1 в її бік, та суд дійшов передчасного висновку про те, що ОСОБА_1 виганяв ОСОБА_2 з приміщення, оскільки на справді ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не виганяв, а просив вийти та вести себе стримано. Не підтвердили цих висновків суду і допитані свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Щодо пояснень свідка ОСОБА_4 , то суд першої інстанції віднісся до них критично, так як цей свідок перебуває у підпорядкуванні ОСОБА_1 , однак суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях просили притягнути до відповідальності ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , за їх поведінку.

Також, сторона захисту вважала, візит ОСОБА_2 і ОСОБА_5 до ОСОБА_1 спланованим, та вони домовились між собою на дачу однакових показів проти ОСОБА_1 як представнику поліції так і по суті справи в судовому засіданні.

Звертав увагу захисник і на зміст складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, з якого не вбачається факту вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, оскільки при складенні протоколу не було зазначено ознак складу правопорушення (наявність умислу та чи є місце вчинення адміністративного правопорушення громадським місцем), як того вимагає закон, і не конкретизовано, спокій яких саме громадян нібито порушив ОСОБА_1 . Захисник вважав, що в порушення ст. 251 КУпАП, суддя самостійно дійшов висновку, що місце вчинення правопорушення є громадським місцем.

Крім цього, захисник стверджував, що пояснення ОСОБА_2 суперечать поясненням ОСОБА_1 та поясненням ОСОБА_4 , а пояснення ОСОБА_6 взагалі не заслуговують на увагу, оскільки очевидцем події він не був.

Не погоджувався захисник і з посиланням суду на норми ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року « 889-VIII та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, оскільки ОСОБА_1 державним службовцем не є.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, то його сторона захисту вважала таким, що не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки час вчинення правопорушення в ньому зазначений не правильний - 18.22 год замість 18.20 год., не вказано місце проживання потерпілого, не вказано дані свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , не проставлено їх підписи та не зрозуміло і не правильно вказано назву органу який буде розглядати справу « ОСОБА_7 »

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 і захисника Пєтухова А.Ю., які апеляційну скаргу підтримали, просили постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження відносно нього закрити, думку потерпілої ОСОБА_2 , яка проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечила, просила постанову суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в сукупності з доводами апеляційної скарги апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав в повному обсязі.

Згідно ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, -тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

У сенсі положень ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок. Поняття «дрібне хуліганство» - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе приставання до громадян та інші подібні дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян, якщо вони за своїм характером не тягнуть застосування заходів кримінального покарання. Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу - особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції вислухав особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який свою вину не визнав та пояснював, що у кінці робочого дня 11.05.2022 року до нього в службовий кабінет зайшли ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які стали звинувачувати його у привласненні гуманітарної допомоги, вимагали відчинити туалет, вважаючи, що там перебувають продуктові набори гуманітарної допомоги. Він попередив ОСОБА_5 , що в разі відсутності продуктових наборів, останній мусить перед ним вибачитися і більше з цього приводу не турбувати. При цій розмові були взаємні обвинувачення. Він закликав осіб вести себе стримано. Після цього, взявши на себе відповідальність, він відкрив зазначену кімнату, яка була опломбована і за збереження майна якої відповідає інша особа. В кімнаті відкривали ящики, на які вказували ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Продуктових наборів там не було, а лише речі побутової хімії. Вибачень ОСОБА_5 після цього не висловив. Хтось викликав поліцію, яка прибула через деякий час та провела відповідне фотографування. Зазначав, що ОСОБА_5 висловлювався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_4 , працівника міської ради, і саме нецензурна лайка, чіпляння мало місце з його боку. Умислу на вчинення хуліганських дій він не мав. Вважав, що протокол складено з порушенням чинного законодавства, в ньому відсутні докази його вини, не вказано спокій яких громадян було порушено та інше, тому просив провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Також суд першої інстанції врахував і пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні зазначала, що в той день вона, як громадський діяч спілки інвалідів, прийшла разом з ОСОБА_5 до міської ради для з`ясування обставин отримання та розподілу гуманітарної допомоги. Під час спілкування з міським головою останній образив її принизливим словом, поводився в грубій формі, виганяв її та ОСОБА_5 з приміщення міської ради. Все це відбувалося в присутності сторонніх громадян. Висловлювання ОСОБА_1 в її адресу вона, як громадський діяч, жінка, людина похилого віку, вважає за образу. За багато років своєї діяльності вона на це не заслуговує і міський голова не може так себе поводити.

З метою встановлення повноти та об`єктивності у розгляді справи суд першої інстанції вислухав і пояснення свідків.

Так, свідок ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні, пояснював, що він є головою спілки ветеранів воїнів-інтернаціоналістів «Титан». В той день разом з ОСОБА_2 пішлов до міського голови щоб з`ясувати чому гуманітарна допомога знаходиться в приміщенні туалету, а не там де воно має бути. Розмова відбувалася на підвищених тонах, в результаті чого ОСОБА_1 відкрив приміщення туалету, де вони виявили ящики гуманітарної допомоги, деякі з них відкрити та викликали поліцію. В цей час міський голова став їх виганяти з приміщення, вживаючи образливі слова.

Аналогічні пояснення потерпілої та свідка ОСОБА_5 містяться в матеріалах справи (а.с. 5, 6).

Допитаний в судовому засіданні як свідок ДОП ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , зазначав, що він обслуговує територію м. Лебедин, де знаходиться приміщення Лебединської міської ради. Пам`ятає факт свого перебування під час розмови ОСОБА_1 з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 з приводу гуманітарної допомоги. Розмова мала місце в приміщенні міської ради та велася на підвищених тонах. ОСОБА_1 закликав присутніх вести себе цивілізовано. Разом з цим від ОСОБА_1 звучали образливі слова на адресу ОСОБА_5 і ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_4 , допитаний судом першої інстанції, пояснював, що він працює керуючим справами Лебединської міської ради і його безпосереднім керівником є ОСОБА_1 . В той день він зайшов до службового кабінету міського голови, куди ввірвались ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Вони стали вимагати відкрити приміщення туалету, де на їх думку знаходилися продуктові набори гуманітарної допомоги. ОСОБА_1 повідомив, що продуктових наборів там немає і питанням гуманітарної допомоги займається інша особа, але ОСОБА_5 та ОСОБА_2 наполягали на своєму. Під час розмови ОСОБА_1 закликав присутніх вести себе адекватно. Вони в свою чергу звинувачували його у викраденні продуктових наборів. Коли відкрили туалетну кімнату, то пересвідчились у відсутності наборів. В цей час хтось викликав поліцію. Міський голова попросив вийти з кімнати. Образливих слів від ОСОБА_1 він не чув.

З викладеного, суд першої інстанції встановив, що 11.05.2022 року о 18 год. 22 хв. до голови Лебединської міської ради ОСОБА_1 прийшли громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_5 для з`ясування питання щодо розподілу продуктових наборів гуманітарної допомоги. Розмова між ними відбувалася на підвищених тонах, мали місце взаємні обвинувачення.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, не оспорюючи вказаного факту, ОСОБА_1 заперечував ту обставину, що при розмові з ОСОБА_2 і ОСОБА_5 він образливо висловлювався в їх адресу, однак суд першої інстанції з таким запереченням не погодився, що апеляційний суд, за встановлених обставин, вважає правильним, оскільки такі заперечення не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються поясненнями потерпілої, показами свідків, протоколом про адміністративне правопорушення та іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, які в ході судового розгляду суду першої інстанції спростовані не були, а тому суд правильно розцінив їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Так, протоколом прийняття заяви (а.с. 4) доводиться, що з приводу образливих висловлювань міського голови ОСОБА_1 , що мало місце 11.05.2022 року в приміщенні Лебединської міської ради, ОСОБА_2 звернулася з відповідною заявою до СУ ГУНП в Сумській області.

Згідно довідки про результати розгляду матеріалів ЄО ВП № 3 (м. Лебедин) від 28.05.2022 року № 2250 згідно заяви ОСОБА_2 (а.с. 3) за фактом вчинення хуліганських дій з боку ОСОБА_1 проводилася перевірка Лебединським ВП. Було встановлено, що 11.05.2022 року о 18 год. 22 хв., перебуваючи в своєму робочому кабінеті, під час вирішення непорозуміння з приводу зберігання продуктових наборів, голова Лебединської міської ради ОСОБА_1 вчинив хуліганські дії по відношенню до гр. ОСОБА_2 , безпосереднім очевидцем чого був ОСОБА_5 . У зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, але наявністю ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, прийнято рішення подальшу перевірку даного факту припинити.

03.06.2022 року відносно ОСОБА_1 складено протоколом про адміністративне правопорушення ВАВ 151607 за ст. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство» (а.с. 2).

Як правильно зауважив суд першої інстанції, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому, хуліганством, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності (висновок пленуму Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року № 10).

З показів свідка ОСОБА_5 , які безпосередньо перевірені судом першої інстанції в судовому засіданні, встановлено, що під час розмови 11.05.2022 року ОСОБА_1 став виганяти ОСОБА_2 та його з приміщення міської ради, вживаючи образливі для них слова, про які він вказав у своїх письмових поясненнях (а.с. 6).

Також суд першої інстанції проаналізував і те, що відповідно до Великого тлумачного словника сучасної української мови Видавництво «Перун» 2005 (https://slovnyk.me/dict/vts) вживаний ОСОБА_1 вислів тлумачиться як «Той, хто удає наївну, нетямущу людину. Недоумок, дурнуватий» та розцінює його як образу в бік потерпілої, тим більше, що це супроводжувалося тим, що ОСОБА_1 став виганяти ОСОБА_2 з приміщення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що така поведінка ОСОБА_1 мала місце в приміщенні Лебединської міської ради, яке дійсно є громадським місцем, та в присутності співробітника органу державної влади - відділу поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції Батог О.П., на якого покладено функції з охорони правопорядку, про що ОСОБА_1 достовірно знав, але знехтував його присутністю, допустивши нетактовну поведінку та образливе висловлювання в адресу відвідувачів міської ради.

Крім цього, суд також слушно зауважив і на тому, що особа, яка притягується до відповідальності, займає посаду міського голови, за змістом якої ОСОБА_1 повинен забезпечувати здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади (ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР).

Щодо пояснень свідка ОСОБА_4 , то до них суд першої інстанції віднісся критично з тих підстав, що вказана особа за своєю посадою перебуває у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_1 . В ході апеляційного перегляду справи така обставина не спростована. А тому апеляційний суд погоджується з позицію суду першої інстанції про недопустимість пояснень цього свідка через можливу їх неповноту та упередженість.

Також суд першої інстанції правильно зауважив і на тому, що показами вказаного свідка факт образливого висловлювання в бік потерпілої спростований не був. ОСОБА_4 цього не заперечив, а лише пояснював суду, що він не чув висловлювань з боку ОСОБА_1 і це не говорить про те, що таких висловлювань взагалі не було. Разом з цим факт емоційної розмови між останнім та ОСОБА_2 і ОСОБА_5 з приводу розподілу продуктових наборів гуманітарної допомоги свідок в суді першої інстанції підтвердив.

Інших доказів щодо невинуватості ОСОБА_1 суду першої інстанції надано не було.

За таких обставин, встановлюючи у відповідності до ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і апеляційний суд, що наявними докази доводиться той факт, що ОСОБА_1 вчинив зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моралі, а тому обгрунтовано визнав його винуватим за ст. 173 КУпАП, як вчинення дрібного хуліганства.

В апеляційній скарзі сторона захисту зазначала, що склад правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, так як конфлікт між ним і ОСОБА_2 був викликаний давніми особистими неприязними відносинами, умислу на вчинення хуліганських дій в ОСОБА_1 не було, розмова між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відбувалася в приміщенні Лебединської міської ради 11.05.2022 року о 18.20 год, тобто після закінчення робочого дня, а будь-які слова ОСОБА_1 , вжиті у приватній розмові із ОСОБА_2 , не були пов`язані з явною неповагою до оточуючих громадян, які обурення від слів ОСОБА_1 не висловили.

З такими доводами апелянта суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки хоч конфлікт і викликаний неприязними відносинами, однак останні не виключають в діях ОСОБА_1 складу правопорушення і не звільняють його від відповідальності. Конфлікт був в приміщенні Лебединської міської ради, що ніхто з учасників справи не заперечував, відбувався не лише між двома учасниками, а й за присутності інших сторонніх осіб, саме в присутності сторонніх ОСОБА_1 , будучи міським головою, дозволив собі вживати в сторону потерпілої слова, які дійсно носять образливий характер. При цьому доводи про час доби, про який вів мову захисник, спираючись на те, що в цей час робочий день в міській раді закінчився, апеляційний суд вважає безпідставним.

Щодо залучення експерта, для визначення справжнього походження та значення слова, яким на думку ОСОБА_2 висловився ОСОБА_1 в її бік, що захисник вважав порушенням з боку суду, так як той не залучив експерта для встановлення вказаних обставин, то з матеріалів справи вбачається, що походження слова та його значення судом першої інстанції встановлювались, про що йшлося вище.

Також сторона захисту була не згодна з тим, що суд першої інстанції критично віднісся до пояснень свідка ОСОБА_4 , так як цей свідок перебуває у підпорядкуванні ОСОБА_1 , та зауважувала , що суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях просили притягнути до відповідальності ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , за їх поведінку.

Вказане апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки матеріали даної справи розглядаються в межах притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та на підставі тих доказів, які маються в цих матеріалах.

Також, сторона захисту вважала, візит ОСОБА_2 і ОСОБА_5 до ОСОБА_1 спланованим, та вони домовились між собою на дачу однакових показів проти ОСОБА_1 як представнику поліції так і по суті справи в судовому засіданні, однак такі висновки захисника апеляційний суд вважає припущеннями, які не виключають вини ОСОБА_9 .

Звертав увагу захисник і на зміст складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, з якого не вбачається факту вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, оскільки при складенні протоколу не було зазначено ознак складу правопорушення (наявність умислу та чи є місце вчинення адміністративного правопорушення громадським місцем), як того вимагає закон, і не конкретизовано, спокій яких саме громадян нібито порушив ОСОБА_1 . Захисник вважав, що в порушення ст. 251 КУпАП, суддя самостійно дійшов висновку, що місце вчинення правопорушення є громадським місцем.

До таких тверджень апелянта суд апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки протокол про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП відповідає, а до висновку про те, що місце вчинення правопорушення є громадським місцем, суд дійшов на підставі пояснень потерпілої, свідків та інших наявних в матеріалах справи доказів, про аналіз яких йшлося вище.

Також захисник стверджував, що пояснення ОСОБА_2 суперечать поясненням ОСОБА_1 та поясненням ОСОБА_4 , а пояснення ОСОБА_6 взагалі не заслуговують на увагу, оскільки очевидцем події він не був. У відповідь на вказане, апеляційний суд звертає увагу захисника на те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_10 є сторонами конфлікту, а тому різниця у їх поясненнях цілком допустима. Щодо пояснень свідка ОСОБА_6 , то як вбачається з оскаржуваної постанови вона взагалі не містить пояснень цього свідка.

Щодо тверджень захисника про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки час вчинення правопорушення в ньому зазначений не правильний - 18.22 год замість 18.20 год., не вказано місце проживання потерпілого, не вказано дані свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , не проставлено їх підписи та не зрозуміло і не правильно вказано назву органу який буде розглядати справу « ОСОБА_7 », то їх апеляційний суд не може визнати суттєвими для визнання протоколу не належним доказом.

Не погоджувався захисник і з посиланням суду на норми ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року « 889-VIII та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, оскільки ОСОБА_1 державним службовцем не є, однак вказана захисником обставина, не виключає в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки вона не впливає на саму суть справи.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, враховуючи надані сторонами пояснення, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею було дотримано вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова судді Лебединського районного суду Сумської області від 24.06.2022 року має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 24.06.2022 року, якою ОСОБА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Пєтухова А.Ю. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.