Єдиний унікальний номер 754/4931/22
Апеляційне провадження № 33/824/2095/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2022 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №282157, ОСОБА_1 24.04.2022 року о 18 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Милославська, 58/3, керував транспортним засобом «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що було зафіксовано на бодікамеру №472343. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496, 20 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2022 року, в якій просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд розглядає справу в межах вимог і доводів, викладених апелянтом в апеляційній скарзі.

В якості підстав для подання своєї апеляційної скарги апелянт зазначив три обставини:

1. Він був неналежним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки дістав повістку на судове засідання, призначене на 12.07.2022 року, зі своєї поштової скриньки лише 13.07.2022 року.

2. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, однак працівники поліції відмовилися доставити його до лікаря-нарколога.

3. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідачє вимогам закону, так як в ньому не вказано свідків та не зазначені пояснення апелянта.

Апеляційний суд не може погодитися з такими доводами апелянта з огляду на наступне:

На підтвердження несвоєчасного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи апелянт надав до суду копію поштового конверта з відправленням повідки на свою адресу. При цьому з матеріалів справи вбачається, що повідомлення про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 12.07.2022 року датоване 29.06.2022 року. З наданої самим апелянтом копії поштового конверта, в якому він отримав судову повістку, вбачається, що вона була відправлена апелянту поштовим зв`язком 01.07.2022 року.

Процесуальним законодавством України передбачений обов`язок суду забезпечити учаснику процесу можливість для реалізації ним передбачених законом повноважень та можливостей. В той же час, забезпечивши таку можливість, суд не може змусити особу скористатись наданими йому правами. Вчасно направивши виклик в засідання суд забезпечив ОСОБА_1 можливість його отримання та явки в судове засідання.

Також аапеляційний суд звертає увагу й на те, що жодного доказу на підтвердження своїх посилань щодо дати отримання виклику до суду апелянтом надано не було.

Не зважаючи на вказане, з метою недопущення можливості порушення процесуальних прав апелянта внаслідок позбавлення його можливості з`явитися в судове засідання та надати до суду свої пояснення, клопотання та докази, апеляційний судом було поновлено ОСОБА_1 в такій можливості та запропоновано надати такі докази, клопотання, пояснення, тощо безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Апелянт та його представник надали пояснення в суді апеляційної інстанції, однак на пропозицію суду щодо поновлення ім. можливості надати докази та заявити процесуальні клопотання, зазначили, що жодного іншого доказу, окрім того, який вже було подано разом з апеляційною скаргою (поштовий конверт) вони не мають, те саме стосується і питання подання клопотань. За таких умов апеляційний суд прийшов до висновку, що з даного приводу права апелянта не порушено, а доводи апеляційної скарги в цій частині не обумовлюють наявності підстав для її задоволення.

Не може погодитись апеляційний суд і з іншими тезами апелянта, а саме щодо того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі. До матеріалів справи було надано диск з відеозаписом з нагрудної боді-камери працівника поліції з місця зупинки апелянта та складення відносно нього протоколу. З вказаного відеозапису вбачаються неодноразові, численні пропозиції працівників поліції на адресу ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або пройти такий огляд у відповідному закладі охорони здоров`я. На вказану пропозицію ОСОБА_1 зазначив про відмову від проходження огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та вказував, що погоджується їхати на огляд в заклад охорони здоров`я. В той же час, задекларувавши свою згоду прослідувати в заклад охорони здоров`я, жодної фактичної дії на виконання цього ОСОБА_1 не здійснив.

Працівниками поліції неодноразово пропонувалось ОСОБА_1 сісти в патрульний автомобіль та прослідувати в заклад охорони здоров`я, на що апелянт вказаних дій не вчинив. Також працівниками поліції було попереджено ОСОБА_1 про те, що у разі невчинення вищевказаних дій, а саме прослідування в заклад охорони здоров`я, такі його дії будуть кваліфікуватися саме як відмова від проходження огляду. Навіть після цього ОСОБА_1 не прослідував з працівниками поліції до медичного закладу, як це передбачено встановленою законом процедурою.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що незважаючи на декларативне зазначення про погодження пройти огляд в медичному закладі, невчинення ОСОБА_1 дій по реалізації такого погодження, а саме фактичного слідування до закладу охорони здоров`я, має кваліфікуватися саме як фактична відмова від проходження такого огляду. За таких умов доводи апелянта в цій частині також не можуть бути прийняті судом.

Не можуть бути прийняті судом і доводи апелянта стосовно порушення правил складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.. 266 КУпАП обов`язок присутності двох свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння встановлюється лише у разі, коли працівники поліції при цьому не застосовують технічних засобів відеозапису. В даному випадку обов`язковість свідків не вимагалася, оскільки зазначений відеозапис працівниками поліції здійснювався.

ОСОБА_1 ознайомився та підписав протокол про адміністративне правопорушення, у вказаному протоколі є відповідна графа, в якій особа, що притягується до адміністративної відповідальності, має можливість за власним бажанням вказати свої пояснення. В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ні апелянт, ні його представник не змогли обґрунтувати та зазначити, що саме завадило ОСОБА_1 викласти в протоколі свої пояснення, якщо у нього було таке бажання. За таких умов, вказані посилання також не можуть бути прийняті судом.

Окремо апеляційний суд звертає увагу і на те, що в своїй апеляційній скарзі апелянт наполягає саме на скасуванні постанови суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі. В той же час такі повноваження (направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі) не входять до компетенції апеляційного суду відповідно до положень ст.. 294 КУпАП, що додатково обґрунтовує неможливість задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена відсутність порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба