Справа № 303/1573/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
04.05.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Бігунець Р.Р., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Мельник П. О.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 квітня 2021 року,
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 17.02.2021, приблизно о 14 год 40 хв, по вул. Ужгородська, біля буд. 55, у м. Мукачеві, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив приписи пунктів 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду і намагався повернути ліворуч на вул. Водну. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , адвокат Мельник П. О., вважає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи, тому судове рішення вважає необґрунтованим та незаконним, таким, що підлягає скасуванню. На думку апелянта, місцевий суд не дав належну оцінку показам ОСОБА_2 та іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, водія ОСОБА_1 . Стверджує, що ОСОБА_2 правил дорожнього руху не порушував, оскільки дотримувався безпечної швидкості та дистанції, однак інший водій - ОСОБА_3 , завчасно не показав покажчик лівого повороту, а увімкнув його лишень тоді, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 вже порівнявся при обгоні з керованим ним автомобілем. На думку апелянта, наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що винуватцем ДТП є не ОСОБА_2 , а інший водій. Окрім того, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не слід вважати належним доказом у справі, оскільки за своїм змістом він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у ньому відсутні будь-які відомості про свідків дорожньо-транспортної пригоди, які були неподалік місця ДТП, однак у допиті одного з очевидців події місцевим судом було відмовлено. Окрім цього, адвокат вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги обставини зіткнення транспортних засобів у конкретній дорожній ситуації та механічні пошкодження, виявлені та зафіксовані на схемі місця ДТП і фототаблицях. Враховуючи вищенаведене, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався, при цьому апеляційний суд врахує той факт, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його представник, адвокат Мельник П. О., належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, жодних заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду на інший день від вказаних осіб до суду не надходило.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Зазначені у протоколі обставини також підтверджуються приєднаною до матеріалів справи схемою місця ДТП від 17.02.2021, з якою ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_1 ознайомлені, засвідчивши це своїми підписами ( а. с. 2).
У вищевказаній схемі відображено місце ДТП, а також пошкодження, які отримали обидва транспортні засоби учасники дорожньо-транспортної пригоди. Зі схеми місця ДТП також убачається, що така складена поліцейською ОСОБА_5 , дані про пошкодження транспортних засобів підтверджено учасниками ДТП ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_1 (а. с. 2).
З пояснень потерпілого ОСОБА_1 убачається, що, рухаючись по вулиці Ужгородській, він увімкнув лівий покажчик повороту, щоб повернути на вулицю Водну. При повороті, автомобіль, який рухався позаду він не помітив. Водій автомобіля марки «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_2 , яким керував потерпілий ОСОБА_1 (а. с. 3)
Як убачається з пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , він їхав по вулиці Ужгородській у напрямку вулиці Автомобілістів у м. Мукачево. Перед перехрестям побачив попереду себе автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_2 , водій якого повертав ліворуч, однак пізно увімкнув покажчик повороту, через що ОСОБА_2 не встиг зреагувати на маневр та допустив зіткнення (а. с. 4).
На фотоматеріалах, які містяться у матеріалах справи, зображені транспортні засоби марки «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 та «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_2 та локалізація пошкоджень на транспортних засобам, що виникли унаслідок дорожньо - транспортної пригоди (а. с. 18-22).
Аналізуючи та оцінюючи зібрані у справі докази, апеляційний суд враховує передовсім те, що вимоги КУпАП та інших нормативно-правових актів при їх збиранні та фіксуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди порушені не були.
Апеляційний суд, дослідивши вищевказані докази, вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок суду про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено яких-небудь відомостей, які можуть слугувати підставою вважати, що поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були необ`єктивні чи упереджені під час складання протоколу за ознаками передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення та оформленні інших процесуальних документів, що у них були підстави для фальсифікації протоколу чи схеми місця ДТП, або ж обмови ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
На переконання апеляційного суду, підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів потерпілого ОСОБА_1 , який надав свої письмові пояснення з приводу обставин дорожньо-транспортної пригоди, - відсутні, оскільки він був ознайомлений зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, його пояснення є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18№299737 зазначено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 12.1 ПДР встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Сукупність доказів, які наявні у матеріалах справи свідчать про те, що ДТП відбулась саме внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 вимог, передбачених п. п. 12.1, 13.1 ПДР України.
Апеляційний суд визнає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість його у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів.
Апеляційний суд встановив, що доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 правил дорожнього руху не порушував, а ДТП трапилася через дії потерпілого, - водія ОСОБА_1 , який увімкнув покажчик лівого повороту лише тоді, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 вже порівнявся при обгоні з керованим ним автомобілем, - визнаються необґрунтованими, оскільки такі свого підтвердження не знайшли. Так, перевіривши протокол про адміністративне правопорушення, який у відповідності до ст. 251 КУпАП є належним доказом у справі, дослідивши зміст письмових пояснень учасників ДТП, які не є суперечливими та узгоджуються між собою, проаналізувавши схему місця ДТП, апеляційний суд визнає, що сумнівів у тому, що саме ОСОБА_7 , рухаючись позаду автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_2 , не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожню обстановку, не дотримуючись безпечної дистанції та інтервалу, допустив зіткнення з транспортним засобом, за кермом якого перебував потерпілий ОСОБА_1 .
Отже, з огляду на вищезазначене, апеляційний суд без жодних сумнівів констатує, що дорожньо-транспортна пригода трапилась не через дії потерпілого ОСОБА_1 , як вважає апелянт, а саме внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 .
Враховуючи те, що пояснення обох учасників ДТП узгоджуються з іншими відомостями та доказами, які містяться у матеріалах справи, а саме з тими, які внесені до протоколу про адміністративне правопорушення та відображені у схемі місця ДТП тощо, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що місцевим судом залишено поза увагою обставини зіткнення транспортних засобів у конкретній дорожній ситуації та механічні пошкодження, виявлені та зафіксовані на схемі місця ДТП і фотоматеріалах, рух автомобілів та розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди.
Апеляційний суд вважає, що встановлений механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, у якій вона відбулася, розміщення транспортних засобів, що зафіксовані у схемі місця ДТП, характер та локалізація пошкоджень на автомобілях, напрямок руху автомобілів, а також характер дій обох учасників пригоди, вказує на те, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 не дотримуючись вимог п. п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується схемою місця ДТП, у якій, окрім іншого, чітко зазначено і локалізація пошкоджень на автомобілях.
Згідно з вимогами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винуватою особа у його скоєнні.
З матеріалів справи убачається, що місцевий суд не порушив вищевказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_2 щодо порушення ним Правил дорожнього руху України.
При оцінці доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не слід вважати неналежним доказом у справі, оскільки за своїм змістом він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у ньому відсутні будь-які відомості про свідків дорожньо-транспортної пригоди, які були неподалік місця ДТП, - їх апеляційний суд визнає такими, що свого підтвердження не знайшли.
Відхиляючи вказані твердження адвоката Мельника П. О., апеляційний суд, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення на предмет відповідності ст. 256 КУпАП, визнає, що вказаний процесуальний документ оформлений згідно з вимогами цієї статті, яка зокрема передбачає, що у протоколі зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; відомості про заподіяння матеріальної шкоди (у разі її наявності).
Твердження апелянта про те, що на місці події був свідок, однак про нього відсутні будь-які відомості у протоколі про адміністративне правопорушення, - апеляційний суд до уваги не бере, позаяк такі свого підтвердження не знайшли. Разом з тим, судом апеляційної інстанції не визнаються слушними і доводи адвоката Мельника П. О. про те, що у допиті свідка, який начебто був очевидцем події, місцевий суд стороні захисту відмовив. Відхиляючи твердження апелянта в цій частині, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з оскаржуваної постанови убачається, що місцевим судом було задоволено клопотання адвоката Мельника П. О. про відібрання пояснення від свідка ОСОБА_8 , однак особа, явку якої до суду було забезпечено захисником, не мала при собі документів, які посвідчують її особу, тому відібрати від неї пояснення не виявилося можливим.
Невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як спосіб самозахисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_2 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_2 та його представник, адвокат Мельник П. О., не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Мельник П. О. в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 квітня 2021 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН