Номер провадження: 33/813/572/22
Номер справи місцевого суду: 521/1450/22
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 16 березня 2022 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2021 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 221875, згідно якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Василя Стуса, 1 а в м. Одеса, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та відповідно в спеціалізованому закладі охорони здоров`я відмовився (а.с. 2).

Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 16 березня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн (а.с. 12-14).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 05.04.2022 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом в порушення вимог ст. 268 КУпАП було розглянуто справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та відповідно твердження щодо ухилення ОСОБА_1 від явки в судове засідання є безпідставним, оскільки з урахуванням широкомасштабної військової агресії Росії проти України та запровадження в Україні військового стану, останній не мав можливості з`явитися в судове засідання, у зв`язку із чим направив на адресу суду відповідне клопотання.

Апелянт також стверджує, що працівниками поліції під час складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, не було дотримано п. 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки не забезпечили права ОСОБА_1 щодо проведення відповідного огляду в медичному закладі. Окрім того, на думку апелянта, з відеозапису наданого працівниками поліції та наявного в матеріалах справи, вбачається, що не знаходять підтвердження обставини та дії, які були працівниками поліції встановлені та внесені до протоколу про адміністративне правопорушення, та відповідно які інкримінуються ОСОБА_1 , як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за вчинення яких передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 15-17).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 квітня 2022 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду 17 травня 2022 року (а.с. 20-21).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Неявка сторони не є обов`язковою до суду апеляційної інстанції, а тому перешкоди для розгляду справи відсутні. Окрім того, будь-яких обґрунтованих клопотань апелянта щодо відкладення розгляду справи або проведення судового засідання в режимі відеоконференції на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив із того, що винна ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП встановлена та підтверджується наявними матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом з нагрудним камер працівників поліції.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 221875, ОСОБА_1 31 грудня 2021 року близько 22 год. 31 хв. керував транспортним засобом марки Volkswagen державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відповідно в спеціалізованому закладі охорони здоров`я відмовився.

За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Згідно з ч. 3 вказаної статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного чи іншого сп`яніння закріплено та відповідною Інструкцією, затвердженою Наказом Міністерством внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, згідно якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння (п.3 розділу І Інструкції) є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими (п. 2 розділ І).

Окрім того, до матеріалів справи також долучено відеозапис з нагрудним камер працівників поліції чітко вбачається неодноразова пропозиція працівників поліції пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або ж проведення огляду в спеціалізованому закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 від проходження такого огляду та будь-якого іншого категорично відмовлявся, в результаті чого було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції правильно було встановлено, що зупинка транспортного засобу, пропозиція проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та як результат складення протоколу про адміністративне правопорушення відбувалося працівниками поліції згідно вимог чинного законодавства.

При цьому ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень щодо події 31 грудня 2021 року, які відбувались на місці зупинки, про що міститься відповідна відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджується вищезазначеним відеозаписом, наявним в матеріалах справи. Будь-яких інших пояснень по суті справи ні на адресу суду першої інстанції, ні адресу апеляційної інстанції не надходило.

Окрім того, слід зазначити, що в заяві про відкладення розгляду справи направленої на адресу Малиновського районного суду м. Одеса, на яку відповідно також посилається апелянт звертаючись із апеляційною скаргою, міститься прохання щодо відкладення судового засідання призначене на 31 січня 2022 року, однак постанову було винесено 16 березня 2022 року та відповідно в матеріалах справи міститься відомості щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату та час судового засідання. Разом з тим, жодних клопотань щодо перенесення судового засідання призначеного на 16 березня 2022 року чи розгляду справи за його участю матеріали справи не містять, тобто на адресу суду першої інстанції не надходило.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді Малиновського районного суду м. Одеси апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної постанови без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 16 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк