Справа № 136/393/22
провадження №3/136/125/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, громадянина України, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №024871 слідує, що 24.03.2022 о 22 год. 16 хв. по вул. Травнева, в с. Нова Прилука, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ROVER 621, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.130 ч.1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення не визнав. Суду пояснив, що 24.03.2022 у вечірню пору доби працівниками поліції було зупинено автомобілем ROVER 621, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким він, ОСОБА_2 , керував, у зв`язку із тим, що він їхав у комендантську годину. На вимогу працівників поліції надати документи він пояснив, що забув їх вдома, в подальшому прослідувала претензія, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, утім які працівник поліції не назвав. На його запитання: «чи вживав спиртні напої» він відповів: «так», утім ніхто не запитав, що він пив пиво, задовго до того коли сів за кермо на прохання знайомого його підвезти. Вказана відповідь послугувала підставою для складання матеріалів про адміністративне правопорушення, тоді як в установленому законом порядку огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі йому не пропонувався, свідків при цьому не було запрошено, в підтвердження чого є відеозапис доданий до матеріалів справи, відтак, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив, що на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, було надано наступні докази, які були безпосередньо досліджені судом, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №024871, відповідно до якого зазначено суть правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено вище;

письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є аналогічними та які вказали, що 24.03.2022 їх було запрошено працівниками поліції в якості свідків під час того як працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на факт вживання спиртних напоїв та керування транспортним засобом, на що водій відмовився;

відеозапис на CD диску із нагрудної камери поліцейського відповідно до якого зафіксовано факт зупинки транспортного засобу працівниками поліції, водій відрекомендувався ОСОБА_1 . При спілкуванні працівник поліції зобов`язав останнього надати документи, на що ОСОБА_1 відповів, що забув їх вдома. В подальшому працівник поліції вказав на наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та запитав чи той вживав спиртні напої, на що послідувала відповідь, що «так», на чому відео закінчено.

За клопотанням особи, яка притягується до відповідальності було викликано свідків зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які будучи належним чином сповіщеними про день та час розгляду справи в судове засідання повторно не з`явились, про поважність причин своєї неявки в судове засідання не повідомили.

Відповідно до п. 2.5. ПДР, серед іншого, вбачається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ, рішення у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду регулює Інструкція "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (надалі Інструкція).

Так, Інструкцією передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння, які мають поліцейські виявлятися під час спілкування з водієм, виходячи з його поведінки.

Крім того, Пунктами 6-8 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Статтею 266 КУпАП визначено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний порядок більш деталізовано Розділом ІІ вказаної вище Інструкції, якою передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Аналіз вказаних норм передбачає , що лише у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським в установленому законом порядку, такий може бути проведений у найближчому закладі охорони здоров`я, який засвідчується показами свідків, відеозаписом, Актом та направленням.

У той же час суд звертає увагу, що огляд це дія з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, обстеження з метою з`ясування перебування особи в стані алкогольного сп`яніння особою уповноваженою на вчинення такої дії, яка має проводитись із дотримання суворої процедури визначеної законодавцем.

Статтею 251 КУпАП визначено поняття доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Як було зазначено на підтвердження відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку було долучено пояснення свідків, з метою перевірки яких за клопотанням особи, яка притягується до відповідальності їх було викликано в судове засідання, утім останні не з`явились, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не могла заперечити пояснення свідків в судовому засіданні і допитати останніх.

Підпункт (d) пункту 3 статті 6 Конвенції визначає, що кожний обвинувачений має право допитати свідка, який свідчить проти нього або ж мати право на те, щоб ці свідки були допитані, а також право на виклик і допит свідків на його користь на таких самих умовах, як і для свідків, що показують проти нього (Трофимов против России (Trofimov v. Russia), пункт 33; Садак против Турции (№ 1) (Sadak and Others v. Turkey (no. 1)), пункт 67).

Можливість очної ставки обвинуваченого з важливим свідком в присутності судді є суттєвим елементом справедливого судового розгляду (Тарау против Румынии (Tarau v. Romania), пункт 74; Гравиано против Италии (Graviano v. Italy), пункт 38).

В такому випадку, суд приймає до уваги позицію Європейського Суду з прав людини у справі Корнєв і Карпенко проти України (п. 54 Рішення), де Суд визначив, що пункти 1 і 3(с1) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше.

Європейський Суд зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статті 6 Конвенції, що має місце у даній справі.

Суд зазначає, що не є належним доказом на підтвердження наявності ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 відеозапис з нагрудної камери, оскільки як було встановлено із переглянутого відеозапису була темна пора доби, що унеможливило розгледіти почервоніння очей, тремтіння рук у ОСОБА_1 .. У той час як запах з ротової порожнини є суб`єктивною ознакою, перевірити яку має можливість лише працівник поліції. Поведінка ОСОБА_1 відповідала обстановці. Відсутні на відеозаписі докази на підтвердження вчинення дій щодо ухилення ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції від проходження огляду в установленому законом порядку. Інформація, яка відображена на диску не містить доказів залучення свідків.

В порушення вимог ст.266 КУпАП та Інструкції працівниками поліції не було складено Акту та Направлення, в підтвердження незгоди особи із проведеним оглядом на місці зупинки транспортного засобу та необхідності слідувати до медичного закладу.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Суд, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших допустимих доказів щодо обставин правопорушення та обставин які було встановлено в ході судового розгляду судом є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5. ПДР, а відтак вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Досліджені у ході судового розгляду даної справи докази вказують, що водієві не було запропоновано пройти огляд в установленому законом порядку, а відтак порушено його проведення, що визначено ст.266 КУпАП, не доведено, що ОСОБА_1 ухилявся від огляду у встановленому законом порядку.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, поза розумним сумнівом, на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, отож провадження у справі слід закрити на підставі статті 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи повинні діяти у точній відповідності із законом.

Відтак, суд вважає, що обставини, які були встановлені у справі свідчать про недотримання поліцейськими вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст. 282 КУпАП, вважаю за доцільне довести до відома начальника ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, працівником якого є особа, що склала матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 про вказані порушення з метою надання пропозицій для вжиття заходів та усунення причин щодо оформлення матеріалів із порушенням діючого законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, 221, 251-252, 276, 283-284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Начальнику ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області вжити заходів для усунення причин оформлення працівниками поліції ввіреного йому органу матеріалів про адміністративні правопорушення із порушенням діючого законодавства, про що в місячний строк довести до відома Липовецький районний суд.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя Світлана ШПОРТУН