Провадження № 33/824/1094/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 травня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правовопрушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м.Києва від 24 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м.Києва від 24 січня 2022 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до вказаної постанови 31 жовтня 2021 року о 23 годині 13 хв. ОСОБА_1 на проспекті Науки 42/1 у м.Києві керував автомобілем марки «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820», результат огляду 0,82 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Голосіївського районного суду м.Києва від 24 січня 2022 рокуОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови, формальний підхід суду до дослідження усіх обставин справи, без їх повного і об'єктивного з'ясування.

Скарга мотивована тим, що час здійснення огляду на стан сп`яніння, вказаний у тестовій квитанції приладу «ДрагерAlcotest 6820», відео з камери поліцейського та протоколі про адміністративне правопорушення не співпадає між собою, а тому дані документи не є належними доказами у справі. Окрім того, поліцейський робить незрозумілі

- 2 -

натискання кнопок приладу, що заборонено інструкцією з експлуатації приладу, бо можлива похибка. У протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан сп`яніння відсутні свідки, що суперечить ст.266 КупАП, постанові КМ України від 17 грудня 2008 року та Інструкції про огляд на стан сп`яніння на місці зупинки від 09 листопада 2015 року, що не узгоджується із визначеним ЄСПЛ стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Посилається на відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, як і самого стану алкогольного сп`яніння, що стверджується відеозаписом. В протоколі відсутнє підтвердження про роз`яснення йому прав, передбачених ст.268 КупАП, в тому числі права користуватися послугами захисника. Його не відсторонили від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності із іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського ст.266 КупАП та п.1 розділу ХІІІ Інструкції та про неперебування його у стані алкогольного сп`яніння. Всупереч ст.2651 КупАП і розділу ХІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року у нього не було вилучено посвідчення водія, що додатково доводить відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення і акт огляду на стан сп`яніння не є належними доказами згідно ст.75 КупАП, оскільки незрозуміло в яких аналізах, зокрема крові, селі чи інших виявлено зазначений показник 0,82 %. При наявності таких суперечливих даних, суд не викликав і не допитав поліцейських, а тому такі письмові пояснення не можна вважати доказами. Судом не взято до уваги положення ст.33 КупАП щодо необхідності врахування при накладенні стягнення характеру правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обтяжуючі і пом`якшуючі обставини, зокрема не враховано наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини і дружини та потреба у керуванні транспортним засобом у зв`язку ізх роботою.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дорофєєв Д.В. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати постанову суду як незаконну

Вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України

- 3 -

№ 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водієві забороняєтьтся керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 31 жовтня 2021 року о 23 годині 13 хв. ОСОБА_1 на проспекті Науки 42/1 у м.Києві керував автомобілем марки «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820», результат огляду 0,82 %.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 309234 від 31 жовтня 2021 року, відповідно до якого 31 жовтня 2021 року о 23 годині 13 хв. ОСОБА_1 на проспекті Науки 42/1 у м.Києві керував автомобілем марки «BMW Х5» реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, який встановлений зі згоди водія із застосуванням приладу «ДрагерAlcotest 6820», застосовувалася відеокамера АА 00296;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого 31 жовтня 2021 року у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим працівником поліції проведено огляд на стан сп`яніння зі згоди водія із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820» прилад АRНК 0527, результат огляду 0,82 %, з результатом огляду ОСОБА_1 згоден, що стверджується його підписом в акті;

- у роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу серії ААБ № 309234 від 31 жовтня 2021 року, згідно якої при застосуванні приладу «ДрагерAlcotest 6820» виявлено у ОСОБА_1 показник алкоголю 0,82 %, яка підписана ОСОБА_1 ;

- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління

- 4 -

патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 31 жовтня 2021 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за згодою останнього із застосуванням приладу «ДрагерAlcotest6820».

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння ознаки сп`яніння, виявлені працівниками поліції 31 жовтня 2021 року у ОСОБА_1 , а саме - запах алкоголю з порожнини рота, в розумінні п.п.2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а сам огляд проведено поліцією у повній відповідності із розділом ІІ вказаної Інструкції, а також Порядком проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Як протокол про адміністративне правопорушення, так і акт акті огляду на стан алкогольного сп`яніння підписані особою, яка їх склала, та безпосередньо ОСОБА_1 .

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що час здійснення огляду на стан сп`яніння, вказаний у тестовій квитанції приладу «Драгер Alcotest 6820», відео з камери поліцейського та протоколі про адміністративне правопорушення не співпадає між собою, а тому дані документи не є належними доказами у справі безпідставні та не спростовують висновків суду про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що процес зупинки автомобіля, виявлення у водія ознак сп`яніння, а також послідуюче встановлення факту перебування водія у стані сп`яніння та оформлення протоколу не є одномоментною дією, як помилково вважає апелянт, а триває певний проміжок часу. За таких обставин, час керування ОСОБА_1 автомобілем, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - 23 год.13 хв. відповідає часу його зупинки, а час проведення надалі огляду за допомогою приладу «Драгер Alcotest 6820» - 23 год. 17 хв. відповідає часу огляду.

При цьому як вище вказувалося огляд на стан сп`яніння проведений у відповідності розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого

- 5 -

постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, що стверджується його підписом та відсутністю заперечень чи зауважень в акті.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський робить незрозумілі натискання кнопок приладу, що заборонено інструкцією з експлуатації приладу, бо можлива похибка безпідставні та носять характер припущень.

Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 погодився із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки на пропозицію працівника поліції у випадку незгоди пройти огляд у медичному закладі відповів відмовою, що стверджується відеозаписом.

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан сп`яніння відсутні свідки, що суперечить ст.266 КупАП, постанові КМ України від 17 грудня 2008 року та Інструкції про огляд на стан сп`яніння на місці зупинки від 09 листопада 2015 року, які вказують на необхідність складання протоколу у присутності двох свідків, не грунтуються на законі.

Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності 17 березня 2021 року, до ч.2 ст.266 КУпАП, яка врегульовувала процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`янінні на місці, внесено зміни. Зокрема, якщо в попередній редакції присутність двох свідків під час огляду була обов`язковою, то в нинішній редакції ч.2 ст.266 КУпАП достатньо відеозапису, і лише в разі неможливості застосування відеозапису огляд проводиться у присутності двох свідків.

В даній справі до протоколу про адмністративне правопорушення додані докази у вигляді 2-х файлів відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, який проводив оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Вказані відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушеннясвідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та вимог ст.266 КУпАП. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КупАП.

Наведені апелянтом положення Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкції від 09 листопада 2015 року, які вказують на необхідність складання протоколу щодо огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду у присутності двох свідків по-перше, були прийняті виключно на підставі відповідної редакції ч.2 ст.266 КУпАП, яка вказувала на обов`язкову присутність двох свідків під час огляду.

По-друге, дана норма була змінена Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», а відтак у випадку суперечності між законом і підзаконним нормативним актом застосовується нормативний акт, який має вищу юридичну силу і яким в даному випадку є закон - ч.2 ст.266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, як і самого стану алкогольного сп`яніння, що стверджується відеозаписом, безпідставні.

Як вбачається із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, 31 жовтня 2021 року у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим працівником поліції проведено його огляд на стан сп`яніння. Вказані в акті огляду ознаки сп`яніння, а саме -

- 6 -

запах алкоголю з порожнини рота, в розумінні п.п.2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Очевидно та поза всяким розумним сумнівом ознаку сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота неможливо зафіксувати за допомогою відеокамери.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в протоколі підтвердження про роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст.268 КупАП, в тому числі права користуватися послугами захисника, спростовуються протоколом, в якому міститься підпис останнього щодо роз`яснення йому прав, передбачених ст.268 КупАП, та про те, що справа буде розглядатися судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності із іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського ст.266 КупАП та п.1 розділу ХІІІ Інструкції та про неперебування його у стані алкогольного сп`яніння, безпідставні.

Даний факт може свідчити лише про недотримання працівниками поліції положень ст.266 КупАП та розділу ХІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року, проте ніяким чином не спростовує встановлений за допомогою технічного приладу «ДрагерAlcotest 6820» факт перебування апелянта у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що всупереч ст.2651 КупАП і розділу ХІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія, що додатково доводить відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, безпідставні.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 309234 від 31 жовтня 2021 року чітко зазначено, що посвідчення водія не вилучалося, бо ОСОБА_1 не надавав такого посвідчення, а його наявність була встановлена за допомогою додатку «Дія». Ці ж обставини підтверджуються відеозаписом про надання ОСОБА_1 посвідчення у додатку «Дія», а не фактичним наданням посвідчення водія поліцейському.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення і акт огляду на стан сп`яніння не є належними доказами згідно ст.75 КупАП, оскільки незрозуміло в яких аналізах, зокрема крові, селі чи інших виявлено зазначений показник 0,82 %, надумані та безпідставні. Спеціальний технічний прилад «ДрагерAlcotest 6820» є газоаналізатором, тобто аналізує вміст етилового спирту у повітрі, а не у крові чи сечі. Дані обставини є загальновідомими і не потребують доведення. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_1 видихав повітря у прилад, а не здавав кров чи сечу, що свідчить про очевидну надуманість таких аргументів.

Посилання апелянта не те, що суд не викликав і не допитав поліцейських, а тому такі письмові пояснення не можна вважати доказами, не відповідають матеріалам справи у яких відсутні будь-які письмові пояснення поліцейських.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги положення ст.33 КупАП щодо необхідності врахування при накладенні стягнення характеру правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обтяжуючі і пом`якшуючі обставини, зокрема не враховано наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини і дружини та потреба у керуванні транспортним засобом у зв`язку із роботою не грунтуються на законі, оскільки як вбачається із санкції ч.1 ст.130 КупАП вона не передбачає альтернативних видів покарання, як і не містить можливість призначення штрафу у розмірі від і до, який би давав суду можливість обрати розмір штрафу.

У судовому засіданні додатково ОСОБА_1 і його захисником були висловлені доводи про те, що ОСОБА_1 не зрозумів зміст показань приладу «ДрагерAlcotest 6820» і вважав, що показник 0,82 % це норма. Апеляційний суд вважає такі доводи надуманими,

- 7 -

оскільки з відеозапису чітко вбачається, що після оголошення показників приладу поліцейський чітко проінформував ОСОБА_1 , що останній керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а також запропонував у випадку незгоди пройти огляд у междичному закладі, на що той відмовився. Після цього у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол і роз`яснено, що справа буде розглядатися судом. Поведінка ОСОБА_1 в процесі огляду та оформлення свідчить про те, що він чітко розумів, що у нього виявлено стан сп`яніння.

Також, ОСОБА_1 додатково зазнчено, що після зупинки автомобіля він перебував у стресовому стані, бо перед цим посварився із дружиною. Такі доводи спростовуються відеозаписом, на якому ОСОБА_1 веде себе спокійно, розуміє що саме відбувається та у зв`язку з чим він проходить огляд на стан сп`яніння, чітко виконує вказівки поліцейського та розуміє наслідки виявлення у нього стану сп`яніння.

Аргументи захисту щодо фальсифікації показників приладу «Драгер Alcotest 6820» з боку поліцейських нічим не підтверджені і носять характер пирпущень.

Отже, наведені апелянтом аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законнним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від

- 8 -

характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що суддеюпершої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцієюч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Голосіївського районного суду м.Києва від 24 січня 2022 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м.Києва від 24 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко