ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/662/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, керівника (директора) ТОВ «Дезаєр», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст. 443 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києвіскладений протокол від 29 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 443 КпАП України як керівника (директора) ТОВ «Дезаєр».

Так, із протоколу про адміністравне правопорушення від 29 жовтня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , як засновник (керівник) ТОВ «Дезаєр» о 18 год. 20 хв. 29.10.2021 року, перебуваючи на робочому місці, не забезпечив централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни), не здійснюється їх дизенфекція щоденно, не дотримується вимог щодо вологого прибарання приміщень миття та дизенфекції поверхонь не рідше ніж кожні 2 години перед відкриттям та після закінчення робочого дня, не проводиться навчання (інструктаж) для адміністратора закладу щодо дотримання протипепідеміологічних заходів, правил використання засобів індивідуального захисту та їх утилізація, чим допустив порушення вимог ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.п.9.1 п.2-2 постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 443 КпАП України.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повноторно не з`явився, його представник Харизма В.В., діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 11.01.2022 року, в межах наданих уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення доказів, вину ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на відсутність зібраних доказів посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо особи ОСОБА_1 , а саме протокол складено відносно ОСОБА_1 як засновника (керівника) ТОВ «Дезаєр», натомість така особа ніколи не була засновником (керівником) ТОВ «Дезаєр», на підтвердження чого надав витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ТОВ «Дезаєр», керівником (кінцевим бенефіциаром) якого є інша особа, також вказав, що ОСОБА_1 не є фізичною особою - підприємцем.

Суддя, вивчивши зміст протоколу та доданих до нього матеріалів, вважає, що провадження у цій справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 а ст. 443 КпАП України підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України із таких підстав.

За відсутності доказів про працевлаштування ОСОБА_1 в ТОВ «Дезаєр», у той час як про притягнення до адміністративної відповідальності складено уповноваженою особою протокол відносно іншої особи - ОСОБА_1 , відсутності відомостей про те, що до обов`язків ОСОБА_1 входило вирішення питань про роботу установи, у якій він працевлаштований (адміністративна, керівна посада), матеріали справи не містять, ними не доповнені, й те, що він є суб`єктом правопорушення, яке йому інкримінується, не надано, суддя встановив відсутнім склад правопорушення у діях ОСОБА_1 , а складений протокол про притягнення іншої особи до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , не доводять вчинення ним правопорушення, та є неналежним доказом.

Окрім протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , інші докази про винуватість у них ОСОБА_1 відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає, та не може бути перекладено на суд.

У той же час якщо вина підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, який не може бути визнаний беззаперечним доказом вини особи, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

За такої обставини направлені до суду матеріали (протокол про адміністративне правопорушення) та їх аргументація є суперечливими.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП. доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.ст. 279, 280 КпАП України справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КпАП України є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КпАП України є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Із наведеного слідує, що обов`язковими ознаками об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності), що свідчать про порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КпАП України, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Практикою ЄСПЛ констатується, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в Демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Диспозиція ст.44-3 КпАП України передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, відповідальність за порушення вимог щодо заборони роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів можуть нести тільки суб`єкти господарювання, оскільки вони здійснюють господарську діяльність.

Поняття суб`єкта господарювання визначенні ст. 55 ГК України, а саме суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Наведені вище положення закону вказують на те, що уповноважені особи на складання протоколу зобов`язані збирати докази, при виявленні адміністративного правопорушення за яке відповідає суб`єкт господарювання, поліцейські мають можливість здійснити фіксування правопорушення, збір доказів відповідно ст. 251 КпАП та встановивши, яка саме особа здійснює господарську діяльність за допомогою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та викликавши відповідальну особу для дачі пояснень, встановити наявність порушення.

Разом з тим, належних та допустимих доказів щодо вчинення ОСОБА_1 як суб`єктом господарювання адміністративного правопорушення суду не надано.

Водночас, як вбачається із наданого представником ОСОБА_1 витягу є Єдиного реєстру юридичних осіб, керівником ТОВ «Дезаєр» є ОСОБА_2 , який також є кінцевим бенефіциаром товариства, натомість ОСОБА_1 не є керівником цього товариства, проте протокол про вчинення правопорушення складено саме відносно ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_1 є лише співвласником ТОВ «Дезаєр», що вказує на те, що уповноважена на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення особа навіть не пересвідчилась у визначенні особи, щодо якої складався протокол про притягнення до відповідальності.

Згідно ст. 9 КпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КпАП суд при розгляді справи зобов"язаний з"ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

А відповідно до положень ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України)

Відповідно до частини 1 статті 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КпАП України питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких підстав, за відсутності належних доказів вчинення такою особою порушення, передбаченого ч.1 ст. 443 КпАП України, в діях останнього відстутній склад правопорушення за статтею, яка такій особі інкримінується.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами, та, керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 255, 256, 257 та ч.1 ст. 443 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.443 КпАП України закрити з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення через Дарницький районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Копію постанови невідкладно направити для відома правопорушнику та Управлінню патрульної поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві .

СУДДЯ: