ПОСТАНОВА
Іменем України
17 травня 2022 року справа № 542/412/22
провадження № 3/542/185/22

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Кашуби М.І.,
за участю секретаря судового засідання Нестеренко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Пристанційне Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони другого відділу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки,
за частиною 2 статті 172-19 КпАП України,

в с т а н о в и в :

У протоколі про військове адміністративне правопорушення від 17 травня 2022 року серії КИП № 115 зазначено, що 13.05.2022 о 07 год. 00 хв. ОСОБА_1 , згідно затвердженого 11.05.2022 командиром роти охорони другого відділу ПРТКЦ та СП графіку чергувань, заступив на бойове чергування на розміщений, згідно бойового розпорядження № 127 від 20.03.2022, блокпост № 3 в смт Нові Санжари Полтавської області. Перед тим, як заступити на бойове чергування ОСОБА_1 пройдено відповідний інструктаж, про що свідчить підпис в журналі реєстрації інструктажів за 13.05.2022 та отримано закріплену за ним, згідно відомості закріплення зброї за особовим складом 3 взводу охорони роти охорони другого відділу Полтавського РТКЦ та СП від 28.02.2022, зброю, а саме: АК-74 № НОМЕР_1 , а також 4 (чотири) споряджені магазини з набоями до нього у кількості 120 патронів. Близько 10.00 год. під час перевірки стрільцем-санітаром відділення охорони взводу охорони роти охорони другого відділу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки солдатом ОСОБА_2 документів у водія одного з автомобілів, у останніх сталася словесна перепалка. На місце події прибули також командир відділення охорони взводу охорони роти охорони другого відділу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки сержант ОСОБА_3 , старший стрілець охорони взводу охорони роти охорони другого відділу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки старший солдат ОСОБА_4 .
Після чого ОСОБА_1 , всупереч вимог ст. 21. 22 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 195 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України за відсутності загрози своєму життю та здоров`ю, інших військовослужбовців та сторонніх осіб, без попередження та команди командира, зняв із запобіжника та застосував вогнепальну зброю шляхом пострілу вгору.
Таким чином, солдат ОСОБА_1 достовірно знаючи про вимоги статей 11,13, 16, 17, 21, 22, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 195 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, грубо їх порушуючи, внаслідок особистої недисциплінованості та порушення правил поводження зі зброєю, в умовах особливого періоду, перебуваючи на території блокпосту № 3 в смт Нові Санжари Полтавської області безпідставно здійснив постріл із закріпленого за ним автомата Калашникова АК-74 № НОМЕР_1 , чим створив небезпеку для оточуючих, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-19 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що свою вину визнає повністю, щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується також наступними, перевіреними в судовому засіданні, доказами в їх сукупності та взаємозв`язку:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії КИП № 115 від 17 травня 2022 року (а.с. 3-7),
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно з якими він без дозволу та без попередження старшого блок-посту самовільно здійснив постріл вгору зі своєї штатної зброї (а.с. 8),
-письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , згідно з якими ОСОБА_1 , перебуваючи на блок-посту безпідставно та без попередження, в порушення вимог закону, за відсутності небезпеки життю здійснив постріл вгору зі штатної зброї (а.с. 10-12),
-витягом з наказу 37 від 24.02.2022, відповідно до якого солдата запасу ОСОБА_1 призначено стрільцем відділення охорони взводу охорони роти охорони другого відділу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та з 24 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2 730 гривень на місяць, шпк «солдат» (а.с. 13),
-копією журналу реєстрації інструктажів 3 взводу охорони роти охорони 2 відділу Полтавського РТЦК та СП, відповідно до п. 4 якого ОСОБА_1 з 08.05.2022 і по 13.05.2022 включно ознайомлений із інструктажем, про що поставив свій підпис (а.с. 15);
-відомістю закріплення зброї за особовим складом 3 взводу охорони роти охорони 2 відділу Полтавського РТЦК та СП, відповідно до п. 26 якого за ОСОБА_6 закріплений АК-74 №1685844 та 4 магазини до нього (а.с. 16);
-копією військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 21.11.2021 (а.с. 18).
У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною 2 статті 172-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами в умовах особливого періоду.
При цьому, за змістом положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України»:
особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;
воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Законом України № 2212-ІХ, що набрав чинності 22.04.2022 затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Статті 11, 13, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV містять наступні положення:
Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_7 своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Згідно із ст. 21, 22 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо через обставини застосування інших заходів є неможливим. Застосуванню зброї, за винятком випадків раптового нападу, нападу із застосуванням бойової техніки, транспортних засобів, літальних апаратів, морських і річкових суден, втечі з-під варти зі зброєю або за допомогою транспортних засобів під час руху, повинно передувати попередження про намір застосовувати зброю і постріл угору. У разі застосування і використання зброї військовослужбовець зобов`язаний вжити всіх заходів для того, щоб не було завдано шкоди стороннім особам.
Військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.
Згідно із ст. 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, солдат зобов`язаний, зокрема, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки.
Відповідно до положень ст. 195 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 550-XIV, застосуванню фізичної сили, вогнепальної та холодної зброї, якщо дозволяють обставини, мають передувати попередження про намір їх використання. Без попередження фізичну силу, зброю можуть застосовувати у разі виникнення загрози життю або здоров`ю військовослужбовців, нападу на чатового, на об`єкти, які охороняють, вартове приміщення або зміну, що прямує до постів (з постів). За неможливості уникнення застосування сили (зброї) це не повинно перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на чатових обов`язків. У разі заподіяння чатовими шкоди особовий склад варти забезпечує в найкоротший строк подання потрібної допомоги потерпілим. Про застосування фізичної сили (зброї) чатовий або розвідний негайно доповідає начальникові варти, а начальник варти - черговому варт (черговому військової частини). Перевищення повноважень у застосуванні сили (зброї) має наслідком відповідальність, встановлену законом України.
Згідно із ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
З урахуванням викладеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та взаємозв`язку, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 підтверджена належними та допустимими доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, в сукупності у повній мірі доводять його вину у вчинені адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, відтак кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, тобто порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами в умовах особливого періоду.
Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність
Обставинами, що пом`якшують відповідальність суд визнає визнання вини та щире розкаяння.
При цьому, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, який характеризується посередньо, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та наявність обставин, які її пом`якшують, суд вважає за доцільне призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 172-19 КпАП України.
На переконання суду, таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 9, 23, 33, 34, 36, 40-1, 172-19 КУпАП та керуючись 245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суд
постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. 00 коп. на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).
Роз`яснити, що відповідно до статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що на підставі статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).
Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня набрання нею законної сили.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Новосанжарського районного суду
Полтавської області Кашуба М.І.