Номер справи 220/2259/21
Номер провадження 3/220/6/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , громадянина України, фізичну особу підприємця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2021 року о 10 год. 50 хв. фізична особа - підприємець ОСОБА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 не припинив продаж непродовольчих товарів (канцелярські товари, іграшки), а саме продавець ОСОБА_2 не мала при собі документів, що підтверджують повний курс вакцинації або результати ПЦР тесту, чим порушила п.п.4 п.3.5 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення та пояснив, що він є фізичною особою-підприємцем. Дійсно 20.11.2021 р. о 10 год. 50 хв. у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 його дружина ОСОБА_2 замість нього здійснювала реалізацію непродовольчих товарів. В цей час в магазин прийшли працівники поліції з метою профілактичних заходів щодо карантинних обмежень та встановили, що ОСОБА_2 працювала без повного курсу вакцинації та не мала документів, що підтверджують повний курс вакцинації або результати ПЦР тесту. Доповнив, що він має повний курс вакцинації, а ОСОБА_2 на момент перевірки мала одну дозу вакцини.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у зазначеному вище адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 465251 від 22.11.2021 р., в якому викладені обставини скоєного правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , викладеними на окремому аркуші, згідно яких він не оспорював обставини адміністративного правопорушення; письмовими пояснення свідка ОСОБА_2 , в яких вона зазначила, що її чоловік ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та займається продажем непродовольчих товарів у торговому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». 20.11.2021 р. ОСОБА_1 попросив її підмінити його в магазині по продажу непродовольчих товарів. Близько 10 год. 50 хв. до неї підійшли працівники поліції, та пояснили, що вони проводять профілактичні заходи пов`язані з недопущенням порушення карантинних заходів. На їх запитання вона пояснила їм, що має одну дозу вакцинації, але довідку при собі не мала. Їй було відомо, що під час здійснення торгівлі потрібно мати повний курс вакцинації; випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії ААБ № 529377, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем; відеозаписом, який міститься в матеріалах справи.

Ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Дослідивши подані матеріали, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , порушив вимоги пункту п.п. 4 п.3.5 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до яких на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які торгують товарами на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами гігієни та побутовою хімією, засобами зв`язку, друкованими засобами масової інформації, ветеринарними препаратами, кормами, насінням і садивним матеріалом (квітами, рослинами), добривами, засобами захисту рослин, без обмеження доступу відвідувачів до інших товарів, представлених в асортименті зазначених суб`єктів господарювання.

Обмеження, передбачені підпунктами 1-7, 9, 14 та 16 цього пункту, не застосовуються за умови наявності у всіх учасників (відвідувачів, користувачів), крім осіб, які не досягли 18 років, та організаторів заходу (співробітників закладу, ринку) негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години до здійснення заходу (відвідування закладу, ринку), або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, міжнародного, внутрішнього сертифіката або іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 44-3 ч.1 КпАП України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 ч.1 КУпАП, а саме, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладання адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує положення ст.ст.23,33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі Ізмайлов проти Росії (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, стосовно якого даних, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, а також те, що хоча він і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 ч.1 КУпАП, однак вчинене ним правопорушення не мало істотних негативних наслідків, з урахуванням того, що наслідки вказаного правопорушення не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди суспільним державним інтересам, правам та свободам інших осіб, тому вчинене правопорушення необхідно вважати малозначним, внаслідок чого, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, а справу відносно нього закрити з оголошенням йому усного зауваження.

Крім того, ст.40-1 КУпАП України передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Оскільки ОСОБА_1 звільнений від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, тому вважаю за необхідне звільнити останнього від сплати судового збору в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 22,33, 221, 283, 284, 44-3 ч.1 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 ч.1 КпАП України.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 ч.1 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Якішина