Справа № 587/489/22
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2022 року суддя Сумського районного суду Сумської області Степаненко О.А., розглянувши матеріали які надійшли від відділення поліції № 4 Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу медичною сестрою в Комунальній установі "Сумська міська клінічна лікарня № 5", зареєстрованої за місцем фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 164 КУпАП,
19.04.2022 року до Сумського районного суду Сумської області адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Заслухавши пояснення особи, що притягується до відповідальності, дослідивши докази по справі, суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Об`єктивна сторона складу правопорушення це система передбачених адміністративно-правовою нормою ознак, що характеризують зовнішню сторону проступку; протиправне діяння (бездіяльність);шкідливі наслідки діяння; причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 903477 від 05.04.2022 року, 05 квітня 2022 року ОСОБА_1 за місцем мешкання здійснювала господарську діяльність без державної реєстрації виду господарської діяльності, а саме продаж алкогольних напоїв, виготовлених самостійно із етилового спирту, який було вилучено в присутності понятих в кількості 4 л.(нерозбавленого етилового спирту) та 1л. 750мл. (розбавленого етилового спирту),чим порушила вимоги п. 7 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового».
В судовому засіданні ОСОБА_1 суду повідомила, що вона є інвалідом 2 групи та онкохворою людиною, має двох неповнолітніх дітей, працює медичною сестрою в Комунальній установі "Сумська міська клінічна лікарня № 5". Етиловий спирт купувала через Інтернет, отримала на «Новій пошті». Купувала для себе в лікувальних цілях, не для продажу.
У відповідності з диспозицією статті 164 КУпАП (порушення порядку провадження господарської діяльності) відповідальність за цією нормою настає в разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Жодних доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 суду не надано.
Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії" суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загально правовому і процесуальному значеннях. Як загально-правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне правоположення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і ЄСПЛ, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що жодним належним та допустимим доказом не доведено винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст .164 КУпАП, факт продажу спиртних напоїв ОСОБА_1 жодним доказом не підтверджений, сама ОСОБА_1 цю обставину категорично заперечує, позиція ОСОБА_1 жодним доказом не спростована, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно неї підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП
На підставі викладеного, керуючись ст. 247 ч. 1 КУпАП,
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.А.Степаненко