490/41/22 від25.02.2022
н/п 3/490/15/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2022 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Тішко Д.А., розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, номер облікової картки платника податків не відомий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Згідно до протоколу серії ААБ №298137 від 18.12.2021 року, ОСОБА_1 17.12.2022 року о 23год 41хв керуючи транспортним засобом Дeo Ceнc" номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул.116 Дивізії біля буд.322, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація руху, млява мова.Відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 суду пояснив, що 17.12.2021 року близько 23год ранку він разом зі своєю знайомою їхали на транспортному засобі "Дeo Ceнc" номерний знак НОМЕР_1 , при цьому він перебував за пасажирським сидінням, так як вчив останню керуванню автомобілем.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до адміністративного протоколу, доходжу до наступних висновків.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, згідно протоколу серії ААБ №298137 від 18.12.2021 дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом досліджено диск з нагрудної камери згідно якого вбачається, що 17.12.2022 року о 23год 41хв т.з. Дeo Ceнc номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул.116 Дивізії біля буд.322, на відеозаписі вбачається, що за кермом перебуває жінка, яка представилась дружиною ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 повідомляє співробітникам поліції, що вчив жінку керуванню транспортним засобом. Аналогічні пояснення під відеозапис надає жінка, яка підтвержує керування зазначеним транспортним засобом.

Водночас, для дотримання європейського стандарту доведення вини «поза розумних сумнівів» недостатньо, щоб версія, викладена у протоколі, була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи (постанова Верховного Суду (ККС) від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19, від 2 березня 2021 року справа № 750/5469/18, провадження № 51-6103км20).

Так, судом досліджено матеріали надані до суду, та приходить до висновку, що протокол серії ААБ №298137 від 18.12.2021 відносно ОСОБА_1 не містить прямих доказів керуванням т.з. Deo Ceнc» номерний знак НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 вину не визнав та надав докази які «поза розумним сумнівом» вказують на неможливість ним керувати транспортним засобом, а як вказує керувала транспортним засобом інша особа.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень на транспорті, особливо пов`язаних із керуванням транспортними засобами водіями у стані сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростовними доказами факту керування транспортирним засобом ОСОБА_1 що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття адміністративного провадження.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 283-285 КУпАП

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Тішко Д.А.