Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 14 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі не заперечує, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Стверджує, що погоджувався на проходження зазначеного огляду у медичному закладі, однак після прибуття до медичного закладу працівники поліції не виявили бажання чекати, так як перед ними було ще п`ять екіпажів поліції у черзі для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зауважує, що у матеріалах адміністративної справи відсутній відеозапис з місця події. Вважає, що судом порушено його право на захист, оскільки розгляд справи відбувався за його відсутності, при цьому повістки про виклик до суду він не отримував.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/547/22 Суддя в суді І інстанції Бердій М.А.

Провадження № 33/4815/237/22 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С.

апеляційного оскарження та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови він отримав 24 січня 2022 року. Апеляційна скарга подана 31 січня 2022 року, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння насамперед проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я і для його проведення поліцейський видає відповідне направлення. Підставою для проведення огляду на стан сп`яніння є наявність у водія таких ознак алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 298870 від 29 грудня 2021 року вбачається, що 29 грудня 2021 року в 00 годин 40 хвилин по вул. 16-го Липня, 65 в м. Рівне, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "SKODA OCTAVIA", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови).

Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів та проведення такого огляду у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується відповідними письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , актом огляду, направленням.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 огляд ОСОБА_1 на стан визначення алкогольного сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводився у зв"язку з його відмовою та бажанням пройти такий огляд у медичному закладі (а.с. 10-11).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні у матеріалах справи, вбачається, що вони були присутніми при складанні працівником поліції адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1 за керування транспортним засобом "SKODA", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. На вимогу інспектора поліції водій відмовився пройти медичний огляд на факт вживання алкоголю в установленому порядку.

Апеляційний суд критично ставиться до письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які внесені до протоколу у якості свідків, оскільки з даних пояснень не можна беззаперечно стверджувати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду саме у медичному закладі, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складався не по місцю знаходження медичної установи по вул. Князя Володимира, 17 в м. Рівне, а на місці зупинки ОСОБА_1 по вул. 16 липня, 65 в м. Рівне (а.с. 2).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що у направленні водія на огляд до медичного закладу зазначено, що такий огляд ОСОБА_1 у медичному закладі не проводився.

При цьому, у даному направленні не зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі (а.с. 7).

У матеріалах справи відсутній акт, який зазначений у Додатку 3 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 6 розділу ІІІ) у якому було би зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичній установі.

У матеріалах адміністративної справи відсутній відеозапис з місця події та обставин, викладених у протоколі.

Виходячи з наведеного, матеріалами справи не спростовано зазначені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про те, що після прибуття до медичного закладу працівники поліції не виявили бажання чекати, так як перед ними було ще п`ять екіпажів поліції у черзі для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння і такий огляд фактично не проводився не з вини останнього.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведена, а обставини, зазначені у протоколі не знайшли свого підтвердження іншими належними доказами.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

За таких обставин, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 14 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 14 січня 2022 року скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 29 липня 2022 року.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.