Єдиний унікальний номер: 375/1199/21
Провадження № 3/379/4/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі судді Музиченко О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли 25.11.2021 з Київського апеляційного суду про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані та РНОКПП в матеріалах справи відсутні, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Таращанського районного суду Київської області 25.11.2021 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №437809 від 11.09.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, складений поліцейським СРПП ВП № 1 Білоцерківського РУП капралом поліції Ткаченком Д.П., в якому зазначено, що: «11.09.2021 о 02 год. 40 хв. в смт. Рокитне Київської області по вул. Заводська, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Audi А6 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що в ніч з 10 на 11.09.2021 він їхав з кафе зі святкування свого дня народження. Оскільки він вживав алкогольні напої за кермо належного йому автомобіля «Ауді» сів його кум ОСОБА_3 , який був тверезий. Через те, що вони не зупинились на знак «Стоп», їхнє авто зупинили поліцейські. В подальшому працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він не заперечував того факту, що нетверезий і не вбачав потреби їхати в лікарню. Продувати «Драгер» на місці йому не пропонували. При цьому він заперечував щодо складення на нього протоколу, оскільки автомобілем не керував. Але протокол було складено, на місце викликали евакуатор і його автомобіль було евакуйовано.

Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшла наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України визначає обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність.

У той же час, вказана норма закону відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, і що встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За визначенням п.1.10 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечував того факту, що працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, але останній не вбачав у цьому потреби, оскільки він був нетверезий та автомобілем не керував. Продувати «Драгер» на місці йому не пропонували.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 інкриміновано керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння: «продуву» приладу «Драгер» та проходження медичного огляду в медичному закладі.

До протоколу додано відеозапис із нагрудної бодікамери поліцейського, за наслідком дослідження якого судом встановлено, що на ньому зафіксовано виключно процес евакуювання автомобіля «Ауді» - від моменту завантаження зазначеного автомобіля на лафету. На відео не зафіксовано факту керування ОСОБА_2 автомобілем, факту надання працівником поліції ОСОБА_2 складеного на місці протоколу про адміністративне правопорушення для ознайомлення і підписання, відібрання у нього пояснень.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б указували на те, що ОСОБА_2 у час та місці, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, дійсно керував автомобілем «Audi», номерний знак НОМЕР_1 . Поліцейські, які здійснювали фіксацію зазначеної події із складанням у подальшому протоколу про адміністративне правопорушення, безпосередньо факт керування ОСОБА_2 зазначеним вище автомобілем не сприймали, тобто: ними безпосередньо цей автомобіль не зупинявся, очевидцями керування ОСОБА_2 цим автомобілем за інших обставин вони не були. Об`єктивної фіксації такого керування, зокрема: за допомогою камер спостереження, відео реєстраторів, на портативних засобів зв`язку, тощо поліцейським також не сприймалось. Матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_2 автомобілем, здобутих із зазначених вище джерел. Матеріали справи не містять також пояснень будь-яких свідків, які би підтвердили факт керування ОСОБА_2 автомобілем. При цьому суд вважає, що наявний у матеріалах справи диск із записом з нагрудної камери поліцейського не може бути доказом зазначеного вище факту керування автомобілем, оскільки на ньому відсутні дані про керування ОСОБА_2 зазначеним транспортним засобом, а зафіксовано виключно процес евакуювання автомобіля «Ауді» - від моменту завантаження зазначеного автомобіля на лафету. Відеозапис не містить інформації про обставини зупинення автомобіля нібито під керуванням ОСОБА_2 , причин та правових підстав його зупинки. Сукупність указаних обставин виключають визнання зазначеного вище диску із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського у якості доказування факту керування ОСОБА_2 автомобілем, що в подальшому стало однією із причин складання щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Жодних інших доказів, крім диску з відео-записом та відомостей щодо особи, відносно якої складено протокол, що не засвідченні належним чином, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано і матеріали справи не містять.

Постанова суду від 21.12.2021 про витребування з відділення поліції № 1 (смт Рокитне) Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області копії повного запису із нагрудної камери відеореєстратора поліцейського отримана представником ВП №1 24.12.2021 рекомендованим листом (а.с.29), однак не виконана, повний відеозапис суду не надано.

Згідно ч.2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналіз указаних джерел доказів дає суду підстави стверджувати те, що фактичні обставини справи, які встановлюються із відеозапису, не співпадають із фактичними обставинами, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Наведене указує на недоведеність факту керування ОСОБА_2 автомобілем.

З огляду на наявні істотні порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, відсутність доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом у час, вказаний в протоколі, що вбачається з відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського, - суд приходить до висновку про те, що матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Відтак, провадження у даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 51, 130, 247, 264-266, 283, 284, 290, 291 КУпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко