КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участю:

особи, стосовно якої складено

протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення за вчинення адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою суду встановлено, що 31.07.2022 об 19 год. 52 хв. на 39 км. автодороги Київ-Овруч, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Honda днз. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився 31.07.2022 о 19 год. 52 хв. за допомогою спеціального технічного газоаналізатора Alcotest "Drager 6820", результат тесту встановив 2.23 ‰ (проміле) алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі, що підтверджується відповідним тест-чеком № 65.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 з його обставинами погодився та заперечень не виклав.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської областівід 28.09.2022, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_1 вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою, яка винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує ОСОБА_1 на те, що ані 07.09.2022, ані 28.09.2022, фактично участь у судовому засіданні з розгляду адміністративної справи стосовно себе не приймав, до зали судових засідань запрошений не був, а перебував під кабінетом судді, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручена не була.

ОСОБА_1 з приводу доказу, як спеціального технічного засобу газоаналізатору Алкотест "Drager 6820", вважає, що він є неналежним та недопустимим доказом, оскільки, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено посилання на його повірку.

Посилається ОСОБА_1 і на те, що визнання факту саме керування в стані алкогольного сп`яніння з долучених до справи працівниками поліції відеозаписів, не відповідає дійсності, оскільки з тих відеозаписів можна встановити, що працівники поліції їдуть за якимось авто, включають сирену та безпідставно зупиняють автомобіль, оскільки правила дорожнього руху водієм порушені не були, хто саме керував автомобілем Хонда днз. НОМЕР_1 встановити неможливо.

Акцентує увагу ОСОБА_1 , що його не відсторонили від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейських з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу ОСОБА_1 на відсутність в графі "роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП" відмітки, підпису про те, що йому роз`яснено його права та обов`язки зазначеними нормами, а тому він був позбавлений можливості захищатися у спосіб, передбачений КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що після вивчення постанови, вбачає, що остання, окрім того, що виготовлена в порушення Інструкції з діловодства в судах України, а саме не містить унікального штрих-коду, що забороняється, не прошита і не пронумерована, не завірена печаткою суду, ще в порушення ст. 283 КУпАП постанова від 28.09.2022 не містить вирішення питання про вилучені речі і документи, а саме про водійське посвідчення, яке було вилучено працівниками поліції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, перевіривши матеріали справи, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги слід дійти наступних висновків.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд переглядає справу в межах обставин, що викладені у протоколі//протоколах про адміністративні правопорушення, визнані судом доведеними, за доводами апеляційної скарги, підтриманими у суді апеляційної інстанції, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 Правил дорожнього руху України за обставин, викладених в постанові, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №041999 від 31.07.2022, в цей же день об 19 год. 52 хв. П/Д Київ-Овруч, водій ОСОБА_1 керував автомобілем HONDA CIVIC днз. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, за допомогою Alcotest "Drager 6820", в присутності двох свідків, проба позитивна 2.23 ‰ ( а.с. 3).

При цьому не можна не відмітити, що позитивна проба в 2,23 ‰, більш ніж в 10 разів перевищує допустиму норму, визначену законом в 0,2 ‰.

В матеріалах провадження наявна роздруківка проходження тесту за допомогою приладу "Драгер" на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 із результатом - 2.23‰ (а.с. 2) та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, засвідчений підписами двох свідків-понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6), де наявні підписи самого ОСОБА_1 щодо його погодження з результатом 2.23 ‰.

Обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння засвідчили підписами свідки-поняті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3) та в окремо викладених поясненнях (а.с. 7 - 7а).

Вказаний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, в силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, а саме - інспектором Вишгородського Р4П старшим лейтенантом поліції - Кирієнко О.М.

В протоколі про адміністративне правопорушення викладена і диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо керування транспортним засобом особою - ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, в порядку ст. 266 КУпАП, не впливає на процедуру огляду на стан сп`яніння з допомогою газоаналізатора та не є підставою визнання такого огляду не дійсним.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що йому не були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, то такі порушення , якщо і були допущенні працівниками поліції, не тягнуть за собою скасування судового рішення.

Разом з тим, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в порядку ст. 279 КУпАП ОСОБА_1 було роз`яснено його права і обов`язки, про що він поставив свій підпис (а.с. 47).

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та пояснив наступне.

В своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що того дня повертався з дружиною в Київ, в ході поїздки посварились і він дружину висадив з авто.

Він- ОСОБА_1 не заперечує, що дійсно в лісі сидів в авто і вживав спирті напої, після чого заснув.

Приїхали співробітники поліції, розбудили його- ОСОБА_1 , бо їм прийшло повідомлення.

Працівники поліції пояснили, що зараз військовий стан і в лісі стояти заборонено.

Працівники поліції попросили покинути місце, однак, він- ОСОБА_1 попросив відіспатись, однак поліцейські попросили покинути місце.

Як тільки він- ОСОБА_1 виїхав на трасу і його одразу зупинили, склали протокол.

Після складання протоколу працівники поліції повідомили, що він- ОСОБА_1 може їхати, після цього зателефонував друзям, які забрали його та відвезли в Київ.

Пояснив, що в суді першої інстанції вийшла на коридор помічниця і запитала, чи визнає він- ОСОБА_1 вину, на що відповів "мабуть так".

Поспілкувався з суддею, викликали свідків, вони не прийшли і було прийнято відповідне рішення.

Дані пояснення підтверджують, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння при виїзду із лісу до автодороги.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі про те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення він не був відсторонений від керування транспортним засобом чи/або транспортним засіб під його керуванням не був затриманий працівниками поліції для евакуації на штрафний майданчик, що, свою чергу свідчить про невинуватість ОСОБА_1 та порушення працівниками поліції положень законодавства, - то вони є безґрунтовними, оскільки ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив, що за ним приїхали друзі які забрали авто та відвезли до Києва.

При цьому необхідно відмітити, що тимчасове затримання транспортних засобів, зокрема, шляхом доставляння його на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно у випадку, передбаченому ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, який в досліджуваному провадженні не установлений, не послалася на такий випадок і сторона захисту.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ( у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача ( за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

А тому доводи, ОСОБА_1 , що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено посилання на повірку Алкотесту "Drager 6820" є недоречними.

Зі змісту ст. 265-1 КУпАП вбачається, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучання, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 6 Постанови КМУ ВІД 17.12.2008 №1086 "Про затвердження Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення" тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві: за заявою водія у разі, коли суд не прийняв у тримісячний строк рішення про позбавлення водія права керування транспортним засобом або не розглянув у встановлений законом строк справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП; за заявою водія у разі, коли суд не прийняв протягом року рішення про позбавлення водія права керування транспортним засобом або не розглянув у встановлений законом строк справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП; після виконання водієм постанови суду про накладення адміністративного стягнення або подання до територіального органу.

У зв`язку з вищевикладеним посилання ОСОБА_1 про те, що в порушення ст. 283 КУпАП постанова від 28.09.2022 не містить вирішення питання про вилучені речі і документи, а саме про водійське посвідчення, яке було вилучено працівниками поліції є безпідставним, оскільки дане питання судом не вирішується.

Крім того, згідно ІПНП "АРМОР", ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово притягався до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, а саме:

- 04.04.2012 за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення водіями т/з проїзду перехресть з накладенням стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн.;

- 04.04.2011 за ч. 1 ст. 121 КУпАП за перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху та порушення інших ПДР з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.;

- 02.09.2012 за ч. 1 ст. 121 КУпАП за перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху та порушення інших ПДР з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.;

- 02.05.2019 за ч. 5 ст. 121 КУпАП за порушення правил користування ременем безпеки або шоломами з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.;

- 25.05.2020 за ч. 1 ст. 121 КУпАП за перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху та порушення інших ПДР з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.;

- 27.03.2021 за ч. 1 ст. 121 КУпАП за перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху та порушення інших ПДР з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.;

- 11.02.2020 за ст. 185 КУпАП за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника поліції;

- 31.07.2021 за ч. 1 ст. 131 КУпАП за керування т/з особами у стані сп`яніння (а.с. 10).

Вказане свідчить про неналежну поведінку ОСОБА_1 як водія.

Стосовно доводів ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду про недотримання працівниками поліції безперервності відеозапису усіх обставин даної події, то зазначений факт не спростовує обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки підтверджується вищенаведеними доказами.

До того ж, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду провадження - не встановлено.

За наведеним, на підставі аналізу за досліджуваними доказами, у їх сукупності, слід дійти висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції - не встановлено.

Стягнення, покладене на ОСОБА_1 , накладено у межах санкцій ч. 1 ст. 130 КУпАП з дотриманням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП.

У рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вкотре законодавством України посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що покладає на водіїв і додаткові зобов`язання під час дії воєнного стану, введеногоз 24.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного станув Україні", що набравчинності одночасно з набраннямчинності Закону України "Прозатвердження Указу Президента "Провведення воєнного стану вУкраїні" № 2102-ІХ від24.02.2022, з подальшим його продовженням.

Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька