Справа № 127/9127/22
Провадження № 3/127/2967/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2022 року інспектором з СЮП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Фазан В. М. складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 . Відповідно до зазначеного протоколу ОСОБА_1 не належним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 , 2007 року народження, внаслідок чого, останній 20 квітня 2020 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, просив закрити провадження у справі з підстав зазначених в клопотанні, яке надане його захисником, та вказував, що його син ОСОБА_2 з 2018 року відвідує спортивну секцію футболу в КЗ «Вінницький міський палац дітей та юнацтва ім. Лялі Ратушної». 20 квітня 2022 року під час тренування м`яч випадково вилетів за межі спортивного майданчика та нібито пошкодив припаркований поряд автомобіль. Звертає увагу, що наявні в матеріалах справи докази: пояснення тренера, заява та пояснення ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , не вказують на наявність в діях сина умислу на вчинення будь-якого правопорушення, в тому числі передбаченого ст. 173 КУпАП. Крім того, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей у який спосіб він ухилився від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого сина, не вказано яких саме обов`язків він не виконав як батько, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Вказував, що матеріали справи взагалі не містять будь-яких даних про ухилення чи невиконання покладених на нього батьківських обов`язків щодо свого сина та наявність причинного зв`язку між даною подією та незабезпеченням ним як батьком, передбачених ст. 184 КУпАП умов, які виникають з його обов`язків. Зазначає, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до сина, останній за місцем навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень, дотримується норм поведінки у колективі, батьки займаються вихованням сина, відвідують батьківські збори, цікавляться успішністю сина, за місцем проживання скарг, не має.

Захисник Чорна О. М. підтримала клопотання про закриття провадження в справі, додатково вказуючи, що матеріали справи не містять відомостей, які свідчили про те, що неповнолітнім було вчинено дії, які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Звертає увагу на те, що за вчинення неповнолітнім віком від 14 до 16 років, а ОСОБА_2 вже виповнилося 14 років, правопорушення передбачені КУпАП, батьки або особи, які їх змінюють несуть відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено адміністративне правопорушення, що виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток . Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Пункт 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, №3 передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже, під невиконання обов`язків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх замінюють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності. Виховання складається з різного роду дій батьків, одним з елементів яких є нагляд за поведінкою дитини.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на матеріали справи та виходячи з аналізу вказаних вище норм законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма не дотримана, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на його ухилення від батьківських обов`язків.

Також, не зазначено, що в чому полягає протиправна поведінка неповнолітнього ОСОБА_2 , тобто, які протиправні дії ним було вчинено. Надані ж пояснення тренера, заява та пояснення ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в своїй сукупності не вказують на неправомірні дії неповнолітнього ОСОБА_2 .

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, матеріали справи у свої сукупності не містять доказів про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для життя та виховання сина ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявні характеристики від 16 травня 2022 року № 90, видана ТОВ «Житлово-Експлуатаційне об`єднання», від 06 травня 2022 року, № 51 КЗ, видана «Вінницький міський палац дітей та юнацтва імені Лялі Ратушної», та лист КЗ «Вінницький ліцей №4 ім. Д.І. Менделєєва» від 16 травня 2022 року № 51 із змісту яких слідує, що ОСОБА_2 за місцем навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень, дотримується норм поведінки у колективі, батько та матір займаються вихованням сина, відвідують батьківські збори, цікавляться успішністю сина. Під час відвідування секцій зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, уважний вихованець, який до виконання поставлений задач ставиться сумлінно. Батьки підтримують належне виховання сину. За місцем проживання скарг, не має.

Одночасно з наведеним, суд приймає до уваги те, що відповідальність батьків у випадку вчинення неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП, визначена ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Разом з тим, доказів вчинення ОСОБА_1 об`єктивних дій, визначених і цією нормою, суду не надано, в протоколі не зазначено.

При цьому суд враховує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається виключно в межах складеного протоколу, з необхідністю прийняття судом рішення про доведеність чи недоведеність факту вчинення особою конкретного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП за яким і складено протокол. Перекваліфікації дій чинним КУпАП не передбачено.

До того ж слід зазначити, що відповідальності за вчинення дій, передбачених ст. 173 КУпАП, настає за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Конкретні прояви цього правопорушення надзвичайно різноманітні. Таке розмаїття законодавець визначив терміном «інші подібні дії», до яких необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Як слідує з матеріалів справи 20 квітня 2022 року під час тренування м`яч вилетів за межі спортивного майданчика та під час падіння впав на припаркований поряд автомобіль. Наразі доказів пошкодження транспортного засобу та саме від падіння м`яча матеріали справи не містять, як і не містять доказів умислу на пошкодження майна.

Вказані обставини ставлять під сумнів наявність складу правопорушення за ст. 173 КУпАП та мають тлумачитись на користь ОСОБА_2 .

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов проти України » № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, за досліджених обставин справи суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Оскільки складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, суд вважає, що в даному випадку склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, відсутній.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.184, ст. 247, 280, 283, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: