ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3813/22
провадження № 3/753/2228/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2022 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 12 квітня 2022 року надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14 грудня 2021 року серії ААБ за № 304987.

З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 14 грудня 2021 року, о 17 год. 40 хв., у м. Києві на вул. Л. Руденко, 13, передав керування транспортним засобом «Renault Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить тест Drager, з результатом 1,26‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9г Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, який просив суд про закриття справи, дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння.

Натомість, чи передав ОСОБА_1 керування своїм транспортним засобом водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та чи керував останній транспортним засобом, суду встановити не довелось можливим.

Суд при прийнятті цього рішення виходить із таких встановлених обставин.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечив вказані обставини у протоколі про адміністративне правопорушення та вказав, що того дня він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду на яку був викликаний патруль поліції. Втім, з іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди був укладений європротокол. При цьому ОСОБА_1 вказав, що у цей же час між ним, його знайомим ОСОБА_2 , який підійшов до нього, коли побачив його автомобіль при оформленні ДТП, та працівниками поліції з іншого боку виник конфлікт. Конфлікт завершився складанням працівниками поліції протоколів як на нього, ОСОБА_1 , що він буцімто передав керування своїм транспортним засобом ОСОБА_2 , так і на ОСОБА_2 за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, що є окремим провадженням.

Водночас ОСОБА_1 категорично заперечив, що ОСОБА_2 керував його транспортним засобом.

Суду як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення додана довідка інспектора ВАП УПП у м. Києві, що працівниками патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відеозйомка на нагрудні відеокамери (відеореєстратори) не проводилась, а тому відеозапис відсутній.

Однак відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Втім у порушення наведених положень вказаної Інструкції відеозапис не вівся.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Окрім цього, суд наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, а тому суд виходив з тих доказів, що були надані, не вдаючись до їх самостійного збирання задля доведення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Отже, інших доказів, які б підтверджували порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.9г ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

У п. 51 рішення у справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року ЄСПЛ вказав, що формулювання обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою конкретного правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Надалі судом був допитаний в якості свідка ОСОБА_3 , який заперечив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, наголосив, що із поліцією відбувся конфлікт під час якого був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо начебто передачі йому керування транспортним засобом, яким він ніколи не керував. Підтвердив, що того дня перебував у стані алкогольного сп`яніння та дійсно добровільно погодився пройти огляд, оскільки не вбачає в своєму стані жодних порушень, так як не керував автомобілем.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

За усталеним у судовій практиці визначенням, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у своє рішенні також зазначає, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування (п. 38, постанова КАС ВС у справі № 404/4467/16-а).

При цьому суд зазначає, що як у цьому випадку, без доказів того, що особа керувала або експлуатувала транспортний засіб, сам факт її перебування в автомобілі в якості пасажира або поряд з цим автомобілем (як у цьому конкретному випадку), не покладає на таку особу обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння або не перебувати у такому стані.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Принцип презумпції невинуватості підлягає застосуванню й в справах про адміністративні правопорушення, саме всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова КАС ВС від 08 липня 2020 року, справа № 463/1352/16-а).

З огляду на зазначений конституційний припис, а також зважаючи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена достатніми та безсумнівними доказами, а тому провадження по справі стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 8, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя

ухвалила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на її оскарження.

Суддя М.С. Бондаренко