Провадження № 3/344/347/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/253/21 ОСОБА_1 будучи слідчим з особливо важливих справ відділу організації досудового розслідування та діловодства слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, відповідно до підпункту «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» під час припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, несвоєчасно, без поважних причин, при встановленому граничному терміну до 01.04.2021 року шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, подав таку декларацію 26.04.2021 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак до початку розгляду справи подав до суду клопотання у якому просить закрити провадження по даній справі без встановлення вини у зв`язку із закінченням строків накладення на нього адміністративного стягнення.

Прокурор у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у даній справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Крім того, долучила до матеріалів справи висновок по даній справі, зі змісті якого також вбачається, що строки накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення ним інкрімінованого останньому адміністративного правопорушення на час розгляду справи закінчились, однак на думку прокурора датою виявлення вчиненого адміністративного правопорушення слід вважати дату складення протоколу.

Суд вислухавши думку прокурора, вивчивши клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у даній справі без встановлення вини у зв`язку із закінченням строків накладення на нього адміністративного стягнення, дослідивши наявні матеріали справи з даного приводу, приходить до наступних висновків.

Ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

При цьому дату складання протоколу, а саме 04.11.2021 р. - неможливо вважати датою виявлення правопорушення, оскільки складання протоколу це остаточний, завершальний етап складання процесуального документу на підставі раніше виявлений фактів щодо встановлених порушень, які підпадають під встановлені заборони встановлені законодавством у сфері боротьби з корупцією.

Також, слід звернути увагу на те, що діючим законодавством чітко не визначено, який момент слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогамист.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які б передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що фактичним моментом виявлення правопорушення належить вважати час надання інформації на запит органів, що протидіють корупції, тобто цей строк пов`язується з часом повідомлення про певні факти, які у своїй сукупності свідчать про вчинення особою адміністративного корупційного правопорушення.

У наданих суду матеріалах справи міститься повідомлення про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 , яке 17.08.2021 року направлено до Національного агентства з питань запобігання корупції за №3626/55/108/02/2021, що і слід вважати датою виявлення адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що зволікання зі складенням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст. 38 КУпАП.

Таким чином, строки передбачені ст.38 КУпАП на момент розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 закінчились.

Аналогічного висновку дійшов Івано-Франківський апеляційний суд у справі № 341/1395/21 від 27 вересня 2021 року.

У відповідності до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Крім того, в узагальненому науково-консультативному висновку Вищого адміністративного Суду України зазначалось, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

З огляду на те, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, а ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням вказаного строку, суд позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення у даній справі, а відтак провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення та без встановлення вини ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 172-6, ст.ст. 38, 247, 268, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у даній справі без встановлення вини у зв`язку із закінченням строків накладення на нього адміністративного стягнення - задовольнити.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Тринчук