ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3425/21 Номер провадження 33/814/6/22Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., з участю секретаря судового засідання Гринь А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника адвоката Болтіка А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою зі змінами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Астанової І.А.К. на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 11 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку Грузії, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , таку, що до адміністративної відповідальності не притягувалась,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 454 гривні судового збору на користь держави.

За постановою суду ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона, будучи суб`єктом господарювання, яка проводить діяльність у сфері громадського харчування, 08 квітня 2021 року приблизно о 17 годині 57 хвилин у порушення вимог п.2.1 Протоколу Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Полтавської області Полтавської обласної Державної адміністрації №7/2020 від 30 березня 2021 року та п.3 Постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", здійснювала торгівлю та обслуговування клієнтів, а саме 6 осіб вживали продукти харчування в приміщенні кафетерію «Шашличка» на продовольчому ринку «Сади-2», що за адресою: вул. Героїв АТО, 118, м. Полтава.

В апеляційній скарзі зі змінами Астанова І.А.К. просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 11 травня 2021 року, звільнити її від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежитись усним зауваженням та закрити справу щодо неї.

Свої вимоги особа, яка притягається до адміністративної відповідальності мотивує тим, що вона визнає винуватість у вчиненому адміністративному правопорушенні, щиро розкаюється, на даний час ніде не працює та має скрутне матеріальне становище, онкологічну хворобу, а штраф у сумі 34 000 гривень, що призначений місцевим судом у максимальному за санкцією ч.1 ст.44-3 КУпАП розмірі, є непомірним для неї, від її дій не настало тяжких наслідків та не спричинено великої суспільної шкоди.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її представника, які підтримали апеляційну скаргу із внесеними змінами та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про таке.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП судове рішення переглядається у межах доводів апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке її визнано винуватою, правильність кваліфікації дій апелянта за ч.1 ст.44-3 КУпАП, ніким з учасників судового провадження не оспорюється, а тому у відповідності до названої вище статті КУпАП у зазначеній частині оскаржуване судове рішення в апеляційному порядку не переглядається.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності порушує питання про суворість обраного їй розміру адміністративного стягнення та застосування щодо неї положень ст.22 КУпАП.

Наведені вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на таке.

Статтею 22 КУпАП регламентовано, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

У відповідності до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності всіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

При вирішенні питання про те чи є діяння малозначним, суду необхідно враховувати не тільки фактично заподіяну шкоду, але й те на, що було направлено діяння і до яких втрат могло призвести.

Так, за ч.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 , свідомо ігноруючи та грубо порушуючи встановлені у період карантину й запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 заборони, при складній епідеміологічній ситуації в Україні, своїми протиправними діями наражала на небезпеку зараження зазначеним захворюванням невизначену кількість осіб, хвороба на COVID-19 яких становить не тільки серйозну загрозу для їх здоров`я, а й може призвести, в тому числі, до смерті людини. При цьому, незважаючи на невелику площу згаданого закладу, в ньому на момент фіксування адміністративного правопорушення засобами об`єктивного контролю харчувалися одночасно шестеро людей. ОСОБА_1 не могла не розуміти, що такі її дії становлять суспільну небезпеку.

Усе зазначене свідчить про відсутність підстави для визнання вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення малозначним.

Однак, ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до вчиненого нею правопорушення, характеристика її особи та майновий стан, про що йдеться в апеляційній скарзі, не перетворюють вчинене правопорушення в малозначне, а лише свідчать про необхідність застосування більш виваженого підходу під час обрання виду та розміру стягнення особі, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму, індивідуалізації, та відповідно до закону є правовими підставами для пом`якшення застосованого заходу примусу.

У той же час, суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи ОСОБА_1 про суворість накладеного на неї адміністративного стягнення.

Згідно з положеннями ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Частиною 1 ст.34 КУпАП передбачено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди;

3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

4) вчинення правопорушення неповнолітнім;

5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Санкцією ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обираючи розмір адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначених вимог КУпАП не дотримався, належним чином не мотивував свого рішення в цій частині та не обґрунтував підстав, з яких він дійшов висновку про необхідність призначення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, максимального стягнення, не оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.33 КУпАП.

При цьому, місцевий суд, указавши на щире розкаяння ОСОБА_1 безпідставно не визнав цю обставину як таку, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ч.1 ст.34 КУпАП, не врахував те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, наразі не має роботи, не дослідив майновий стан останньої, а також не надав належної оцінки відсутності обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність.

Зазначене навіть з урахуванням тяжкості та обставин вчиненого адміністративного правопорушення, дає підстави зробити висновок про те, що накладення на ОСОБА_1 штрафу в максимальних межах у сумі 34 000 гривень, не буде справедливим і необхідним стягненням у досліджуваному випадку та становитиме «особистий надмірний тягар для особи», а тому наявні підстави для його пом`якшення.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 апеляційний суд ураховує грубий характер вчиненого нею правопорушення, ступінь вини, особу ОСОБА_1 , яка повністю визнала винуватість у вчиненому, вперше притягується до адміністративної відповідальності, наразі не працює, має незадовільний стан здоров`я, скрутний майновий стан, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення щире розкаяння, а також відсутність обставин, які її обтяжують.

У зв`язку з наведеним вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення в мінімальних межах ч.1 ст.44-3 КУпАП, яке з урахуванням принципів співмірності, індивідуалізації є пропорційним та адекватним характеру вчинених нею дій, сприятиме меті адміністративного стягнення, тобто буде необхідним та достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення зі зміною судового рішення місцевого суду в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 11 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.44-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун