ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/647/22 Справа № 177/430/22 Суддя у 1-й інстанції - Коваль Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю адвоката Павленко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Павленко В.В. на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, інвалід III групи (цукровий діабет загального типу), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496 гривень 20 коп.

Як вбачається з постанови, ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він о 06 годині 29 хвилин 09 травня 2022 року в Дніпропетровській області, Криворізькому районі по трасі Н-11 (77 км), керував транспортним засобом ВАЗ 210994 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest 7510, у встановленому законом порядку. Результат огляду склаd 0,38%, що підтверджується тестом № 20 від 09.05.2022 року. За висновком районного суду, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Павленко В.В., просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На його думку адвоката, оскаржувана постанова прийнята із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, неповно з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, вважає, що судом було допущено формальний підхід до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування покарання за адміністративне правопорушення.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, остільки фактичні обставини, викладені у протоколі та рапорті поліцейського, не підтверджуються належними доказами. Зазначає, що як видно з протоколу серії працівниками поліції при спілкуванні з ОСОБА_1 , та при проведенні огляду та оформленні адміністративних матеріалів не застосовувались відеореєстратор чи портативний відеореєстратор (бодікамера), в розумінні Інструкції 18.12.2018 № 1026, а було застосовано мобільний телефон, запис якого взагалі в матеріалах справи відсутній. Свідки не залучались, що, на думку адвоката, є порушенням, тому зазначений відеозапис з мобільного телефону не може бути належним доказом. Окрім того, відеозапис не було долучено до матеріалів справи, остільки телефон не містить з`ємної карти пам`яті та поліцейські не змогли у відповідності до Інструкції запис долучити. На думку адвоката, у разі неможливості застосування відеофіксації, поліцейські повинні були залучити свідків.

Адвокат вважає, що ОСОБА_1 не роз`яснювалось, що у разі незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного на місці зупинки, останній вправі пройти вказаний огляд у спеціалізованому медичному закладі. Направлення від 09.05.2022 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «КБЛПД» ДОР на місці зупинки та під час оформлення адміністративних матеріалів не виписувалось, що не може бути належним доказом. ОСОБА_1 другий його екземпляр, як того вимагає інструкція, не надавався, що підтверджує відсутність підпису ОСОБА_1 на вказаному направленні, а відтак, останній був позбавлений права на проходження огляд на стан сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі. Про існування вказаного направлення, ОСОБА_1 та його захиснику адвокату Павленко В.В. стало відомо виключно після ознайомлення з матеріалами судової справи №177/430/22.

Також, адвокат зазначає, що 09.05.2022 року при зупинці поліцейськими та при спілкуванні, від хвилювання відбулось загострення хвороби ОСОБА_1 та активізація гіпоглікемії за загостренням якої, останній погано розумів, що відбувалося навколо нього та, він не розумів, що від нього хотіли працівники поліції, підписував всі документи аби його скоріше відпустили та прийняти інсулін, що знаходились вдома.

Адвокат окремо звертає увагу, що за таких симптомів та тяжкої форми хвороби (яка підтверджена медичними документами), у хворих цукровим діабетом, у більшості випадків, відбувається підвищення ацетону в крові (неприємний запах навколо хворого) і підвищений природній рівень алкоголю в крові, оскільки у таких хворих дуже слабкий імунітет і навіть при вживанні чашки кефіру - показники алкоголю можуть бути критичними.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В апеляційному суді адвокат Павленко В.В. та Грузденко А.М. просили задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду скасувати, та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності...

В ході апеляційного розгляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано належним чином.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи іншого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду визначена в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до п.п. 2, 6, 7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Законодавцем чітко прописаний порядок такого огляду, який проводиться тільки при наявності відповідних підстав вважати, що особа перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Підозрювана особа спочатку обов`язково повинна пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції, у присутності двох свідків і тільки після цього, якщо особа не заперечує факту виявленого сп`яніння, то поліцейський складає відповідний протокол, але якщо особа відмовляється від огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, або після цього огляду заперечує його результати, то тільки тоді, подальший огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, ґрунтуються на даних протоколу про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, чек-роздруківка Драгеру та направлення на огляд водія транспортного засобу.

Посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР України та, відповідно, вину у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя районного суду не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв`язку із чим не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі такі, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Так, суд першої інстанції формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, остільки в наявному протоколі серії ААД №230512 від 09.05.2022 року не має чіткого зазначення, які саме ознаки сп`яніння були виявлені у водія ОСОБА_1 .. Свідки та відеозапис з бодікамер поліцейських,- відсутній.

Відповідно до положень п.1.3, п. 3.3 розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 р. №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рапорту працівників поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 подія фіксувалась на Iphone X, при розгляді справи в суді першої інстанції зазначений відеозапис не досліджувався. Районний суд в розумінні ст.251 КУпАП для повного та об`єктивного розгляду вказаного матеріалу, повинен був дослідити відеозапис, остільки зафіксовані події мали місце 09.05.2022 року за участю правопорушника ОСОБА_1 ..

Для належного встановлення фактичних обставин справи до судового розгляду в районному суді за відсутності будь-яких свідків події необхідно було залучити працівників поліції. Але судом було допущено спрощений підхід.

В матеріалах справи відсутні належні докази щодо перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , пояснив, що приблизно о 06 годин 30 хвилин 09.05.2022 року він був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, на підставі ст.35 Закону України Про національну поліцію. В ході спілкування з працівниками поліції, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, з чим він погодився. Пройшовши огляд за допомогою Драгеру йому не було роз`яснено, що у нього є можливість пройти огляд на встановлення стану сп`яніння у медичному закладі. Направлення йому надано не було. Про існування в матеріалах справи направлення на проходження огляду у медичному закладі дізнався лише після ознайомлення з матеріалами справи. Вказує, що поліцейські не врахували його пояснення про те, що він взагалі не вживає спиртні напої, остільки є інвалідом, хворий на цукровий діабет. Зазначив, що працівниками поліції він не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Апеляційний суд зазначає, що доводи адвоката та самого ОСОБА_1 щодо невручення йому направлення заслуговують на увагу, остільки при перевірці наявних матеріалів не вбачається підтвердження, що наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КБ КПЛПД ДОР від 09.05.2022 року, адже на бланку відсутній його підпис.

Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи наявні медичні документи, які були долучені до матеріалів справи в суді першої інстанції, з яких дійсно вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом, перебуває на обліку у лікаря-ендокринолога з діагнозом: цукровий діабет І типу, важкої форми. Тому доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 у зв`язку з тяжким станом свого здоров`я взагалі не вживає алкогольні напої є такими, які є слушними.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вимогами ст. 266 особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування ними транспортними засобами.

На переконання апеляційного суду в матеріалах справи відсутні належні докази щодо доведеності перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд критично оцінює докази, на які послався районний суд, з точки зору їх достовірності, належності та допустимості.

Районним судом не були належно виконані вимоги ст. ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП.

Апеляційний суд враховуючи вищенаведене приходить до висновку, що судом першої інстанції вимоги Закону про всебічність, повноту та об`єктивність дослідження всіх обставин справи не були дотримані, не було звернуто увагу на вказані вище недоліки та поза розумним сумнівом не доведено вину ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Апеляційний суд зазначає, що в рішенні від 21.07.2010 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

В зв`язку з цим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Павленко В.В. - задовольнити.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.