Справа 362/3915/21
Провадження 3/362/21/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2022 року місто Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області адміністративний матеріал, що надійшов від батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква УПП у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

встановив:

17.07.2021 о 08:00 год. на а/д М-05 «Київ - Одеса» 33 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей які не реагують на світло, неприродна блідість, тремтіння пальців рук) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що раніше (декілька років тому) притягався адміністративної відповідальності за керування в стані сп`яніння. Того ранку прямував на роботу та був зупинений працівниками поліції, у ході спілкування з якими останні вказали на тремтіння пальців його рук і запідозрили наявність ознак наркотичного сп`яніння. З цих підстав поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, він відмовився, бо поспішав на роботу. Не знав, що відмова також є складом адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП. Потім поліцейські зупинили свідків, у присутності яких він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Категорично заперечив факт винуватості у вчиненні цього правопорушення, бо наркотики не вживає. Щодо тремтіння пальців його рук пояснив, що працює сантехніком, а тому пальці дійсно тремтять.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мачача О.М. (діє на підставі ордеру серія АА № 671487 від 10.08.2021) заперечив факт вини свого клієнта, вказав на ряд грубих порушень з боку працівників поліції при складані вказаного адміністративного матеріалу, з-поміж іншого, відсутність інформації у спірному протоколі (примірнику для ОСОБА_1 ) щодо адреси його проживання. Окремо звернув увагу суду про незаконність зупинки ОСОБА_1 з огляду на відсутність відомостей щодо підстав його зупинки відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та, як наслідок, вважає, що усі подальші дії та докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення є недопустимими з огляду на «доктрину плодів отруєного дерева». Звернув увагу суду на те, що у разі незгоди водія пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, працівники поліції повинні доставити водія до найближчого закладу охорони здоров`я протягом двох годин з моменту зупинки. Вважає відеозапис події неналежним доказом. Просив закрити дану справу за відсутню складу і події адміністративного правопорушення.

Суд за клопотанням представника ОСОБА_1 адвокат Мачачі О.М.. викликав до суду свідків події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дані яких зазначені у протоколі.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили суду, що

того ранку прямували на роботу та були запрошені працівниками поліції у якості свідків. В їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак він відмовився.

Також ОСОБА_1 та його представник просили суд викликати у судове засідання працівників поліції, які оформляли цей протокол.

У призначене судове засідання 12.05.2022 не з`явилися ні працівники поліції, ні ОСОБА_1 та його представник адвокат Мачача О.М. Останній на електронну адресу суду скерував заяву, де просить відкласти судовий розгляд на іншу дату, оскільки його мобілізовано до Збройних сил України.

Щодо даної заяви про відкладення судового розгляду то суд зауважує, що у ході судового розгляду ОСОБА_1 та його представник надавали пояснення безпосередньо суду, за їх участі вивчено матеріали справи та долучені докази, за ініціативою сторони захисту допитано свідків, стороною захисту подано ряд клопотань, а тому за таких обставин суд не вбачає підстав відкладати судовий розгляд з огляду на його тривалість та обмежені строки притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 у судове засідання на 12.05.2022 не прибув, причини неявки суду невідомі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у її розгляді, суд установив таке.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляду на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за:

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.12 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» чітко передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 перелічені такі ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Тобто, законодавством чітко передбачено, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я, при цьому, поліцейські зобов`язані забезпечити направлення водія до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із фабулою ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказаною нормою наступає, серед іншого, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки п.2.5. Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Тобто, сама відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення. Для її наявності підтвердження алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не потрібно.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні було досліджено відеозаписи події правопорушення, що відображена на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні. З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 категорично відмовляється пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння в присутності свідків.

Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

До достовірності відеозапису у ОСОБА_1 та його представника зауважень не було, ОСОБА_1 підтвердив, що це дійсно він на відеозаписі.

Отже, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з поясненнями свідків, що були допитані в судовому засіданні, та підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується письмовими матеріали справи, які були досліджені судом, а саме:

- - даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.07.2021;

- - даним акта огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- - письмовими пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.07.2021, які написані ними власноручно, тобто не є шаблонними і заздалегідь роздрукованими на спеціальних бланках та за якими ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

- - даним розписки ОСОБА_4 від 17.07.2021 про отримання транспортного засобу з метою доставки за місцем проживання власника та відсторонення його від керування.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, в нього були наявні підстави вважати, що водій ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, перебуває з ознаками наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак водій відмовився.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду було складено акт, при цьому під час пропозиції йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, а також залучив двох свідків. Факт відсторонення водія від керування транспортним засобом підтверджується розпискою ОСОБА_4 про отримання транспортного засобу з метою його доставки за місцем проживання водія.

При цьому суд констатує, що не бере до уваги посилання захисника про недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення як доказу вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення з огляду на положення ст. 251 КУпАП, де зазначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення <…>. Отже, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, як документ, не є доказом у розумінні КУпАП.

Щодо посилань захисту про відсутність у примірнику протоколу, який отримав ОСОБА_1 , відомостей щодо місця його проживання (перебування), то суд зауважує, що це не може свідчити про відсутність у діях останнього складу цього адміністративного правопорушення.

Це і стосується твердження захисту про неправомірність зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції. Так, пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у ході судового розгляду спростовано доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому клопотання про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відхиляється.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, а саме його високий ступінь суспільної шкідливості, особи порушника, невизнання своєї вини та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.

У силу ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 251-252, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко