Справа 345/747/22
Номер провадження 3/350/150/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., з участю секретаря судового засідання Юречко Т.Б. розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП ) -

у с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу серії ААБ №031866, 15.02.2022 о 16 год. 08 хв. у с.Вістова по вул.С.Стрільців водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі КНП «ПНЦ ІФОР» відмовився (№ 614), чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі за текстом - ПДР), за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та, окрім іншого, пояснив, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки працівники поліії вели себе упереджено по відношенню до нього після зупинки автомобіля, тому погодився пройти огляд у найближчому медичному закладі. Після прибуття до Калуської районної лікарні поліцейські вирішили, що у цьому закладі не слід проводити огляд і безпідставно повезли його до Івано-Франківського наркологічного центру, чим порушили норми чинного законодавства, яким передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться саме у найближчому лікувальному закладі. Стверджує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою тесту "Драгер" ні в Калуській ЦРЛ, ні в Івано-Франківському наркологічному центрі, однак не погодився на психіатричний огляд і здачу біоматеріалу в наркологічному центрі. Лікар Івано-Франківського наркологічного центру сказав, що одного його бажання продути тільки спеціальний технічний прилад є недостатньо, потрібно пройти два інші етапи, оскільки відмова від інших етапів огляду буде вважатись відмовою від проведення всієї експертизи. Таким чином вважає, що складений відносно нього протокол за порушенням ним п.2.5 ПДР є незаконним, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення, які полягають у :

- керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів;

- відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення відповідної категорії.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння або його відмова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 стосовно інкримінованого йому адміністративного правопорушення, окрім іншого, пояснив, що поліцейські доставили його до Калуської районної лікарні, однак згодом безпідставно повезли його до Комунального некомерційного підприємства Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради (далі за текстом КНП "ПНЦ ІФОР" ) , чим порушили норми чинного законодавства, яким передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться саме у найближчому лікувальному закладі.

Даючи правову оцінку вищенаведеному твердженню особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст.266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі за текстом - Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі за текстом - Порядок).

Відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 6, 7 Інструкції, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Вищезазначеним порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України, саме на працівника поліції покладено обов`язок направити водія та забезпечити його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, чинне законодавство України чітко регламентує порядок огляду водія для визначення стану сп`яніння, дотримання визначеної процедури та порядку якого є однією з підстав для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, працівник поліції повинен запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. У разі незгоди водія або із результатами огляду або на проведення зазначеного огляду поліцейським, такий огляд повинен бути проведений в закладі охорони здоров`я, який є найближчим до місця вчиненого правопорушення, оскільки таке розташування закладу охорони здоров`я забезпечує достовірність результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення ( п.9 Розділу ІІ Інструкції).

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 суду, окрім іншого, було надано протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі за текстом Акт огляду) (а.с.2), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі за текстом Направлення на огляд водія транспортного засобу) (а.с.3), два багатофункціональні цифрові відеодиски, які поміщені у два паперові дискові конверти (а.с.7, 8) та рапорт працівника поліції (а.с.4).

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №031866, складеному відносно ОСОБА_1 , який за своєю суттю є основоположним документом, на підставі якого особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, зазначено відомості про посадову особу, яка склала даний протокол та особу, відносно якої він складений, суть адміністративного правопорушення та стаття, якою воно регламентоване. Зокрема зазначено, що 15.02.2022 о 16 год. 08 хв. у с.Вістова по вул.С.Стрільців водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі КНП «ПНЦ ІФОР» відмовився (№614), чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

З акту огляду вбачається, що ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

З направлення на огляд водія транспортного засобу вбачається, що ОСОБА_1 було доставлено в ОНД міста Івано-Франківськ для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки відеофіксація, відповідно до ст.251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, які містяться на відеодисках.

Вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини зазначені в матеріалах справи, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення .

З відеозапису «Бойко (1)» вбачається, що ОСОБА_1 15.02.2022 керував транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 .

Враховуючи зазначене, а також те, що ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив факт керування ним вищезазначеним транспортним засобом, суд приходить до висновку, що він є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На відеозаписі «Бойко (4)» зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу шляхом продування спеціального технічного приладу «Драгер», про що також ствердив безпосередньо у судовому засіданні водій.

На відеозаписі «Бойко (2)» зафіксовано, як працівники поліції доставили ОСОБА_1 для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчий медичний заклад - Комунальне некомерційне підприємство "Центральна районна лікарня Калуської міської ради Івано-Франківської області ( далі-КНП" ЦРЛ КМР" ).

Однак, через 8 хвилин, для проведення зазначеного огляду працівники поліції разом із ОСОБА_1 направились у медичний заклад міста Івано-Франківськ - КНП "ПНЦ ІФОР".

При цьому, суд не вбачає об`єктивних підстав чи умов на підставі яких можна було б прийти до висновку про необхідність проведення вищезазначеного огляду не у КНП "ЦРЛ КМР", а у КНП "ПНЦ ІФОР", оскільки докази про таке не долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення і такі обставини не зафіксовані на відеозаписах.

Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в КНП "ЦРЛ КМР", яке є найближчим медичним закладом в межах юрисдикції Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, а вимога поліцейського про необхідність проходження такого огляду в КНП "ПНЦ ІФОР", який за своїм місцем розташування не є найближчим медичним закладом, не підтверджена об`єктивими даними та не узгоджується з вимогами вищезазначених НПА.

Тобто, уповноваженою особою до матеріалів справи не долучено жодних належних та достатніх доказів, на основі яких суд міг би прийти до висновку про неможливість або існування будь - яких перешкод у проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння саме у КНП "ЦРЛ КМР", яка за місцем свого розташування є найближчим закладом охорони здоров`я, а тому суд звертає увагу, що огляд ОСОБА_1 у КНП "ЦРЛ КМР" не відбувся з причин, які не залежали від водія.

Отже, суд констатує про відсутність доказів у справі, які б підтверджували, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП "ЦРЛ КМР".

Однак, оскільки ОСОБА_1 не заперечував щодо проведення такого огляду в КНП "ПНЦ ІФОР", де за відмову від проходження огляду саме в цьому закладі охорони здоров`я на нього склали протокол, суд вважає за необхідне дати правову оцінку діям всіх учасників які приймали участь у процедурі огляду водія та складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні ствердив, що він частково відмовився від запропонованого лікарем КНП "ПНЦ ІФОР" огляду, який, як йому пояснив медичний працівник, складається із трьох етапів: психіатричного огляду, тесту за допомогою приладу" Драгер", та здачі біоматеріалу, однак, він жодним чином не відмовлявся від передбаченого Законом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння шляхом продування приладу «Драгер». Водій зауважує, що лікар відмовився надати йому можливість пройти огляд за допомогою технічного приладу без застосування двох інших етапів проходження огляду мотивуючи тим, що такі вимоги передбачені діючими нормативно - правовими актами, що відмова від проходження всіх трьох етапів огляду один за одним, є відмовою від огляду.

Надаючи оцінку вищенаведеним твердженням особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.

Як встановлено судом вище, ОСОБА_1 відмовився від проведення поліцейським його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу та заявив про намір пройти такий огляд у медичному закладі, зокрема у КНП "ЦРЛ КМР" де огляд водія не відбувся з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку з чим його було доставлено до КНП "ПНЦ ІФОР".

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів, зокрема з відеозапису «Бойко (6)» вбачається, що медичним працівником КНП "ПНЦ ІФОР" було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, який складається із таких етапів: 1) повний психіатричний огляд; 2) продування спеціального технічного приладу «Драгер»; 3) здача біоматеріалу (сечі).

Після запитання лікаря адресованого ОСОБА_1 , чи згоден він пройти вищезазначений огляд, між ними відбувся діалог такого змісту, який зафіксований на названому вище відеозаписі, зокрема на 17:09:00-17:10:03 хвилинах відеозапису:

ОСОБА_1 : «Я не п`яний, я нічого не вживав сьогодні, я не вчинив ДТП, абсолютно нічого, тобто я не вважаю, що потрібно, я повинен проводити над собою весь спектр, перевірити і так далі, причини такої нема»;

лікар: «Якщо ви бодай один пункт з нашої експертизи не виконуєте - це рахується як відмова, бо я не можу провести експертизу не взявши сечі від вас, або не провівши тест «Драгер», або не провівши психіатричного обстеження. Три етапи мають бути!»

ОСОБА_1 : «Всі разом?»

лікар: «Всі разом! Ви погоджуєтесь на всі ці етапи?»

ОСОБА_1 : «Я вважаю, що нема потреби, тому що я…».

Лікар перериваючи водія запитує у нього: «Тобто ви не погоджуєтесь?», на що ОСОБА_1 відповідає: « Ні, я вів себе правильно, їхав….», і лікар знову перебиваючи запитує у нього: «Ви відмовляєтесь від експертизи?», на що ОСОБА_1 відповів «Так!».

ОСОБА_1 , вважаючи запропонований працівником медичний огляд незаконним, у судовому засіданні заявив клопотання про витребування доказів та допит свідка, яке постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2022 було задоволено частково та постановлено, витребувати з КНП "ПНЦ ІФОР" документи та/або інші докази (відео- фотоматеріали, тощо) які стосуються проходження 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 чи відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, оскільки суд вважав недоцільним, з огляду на запровадження воєнного стану в Україні здійснювати виклик у судове засідання медичного працівника для його допиту, суд вважав за можливе та запропонував посадовій особі медичного закладу КНП "ПНЦ ІФОР" дати відповіді на такі поставлені ОСОБА_1 запитання:

1). Яким нормативно-правовим актом передбачено проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням одночасно трьох методів - медичного огляду, інструментального та лабораторного методу дослідження?

2). Чи є згода особи пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу достатньою підставою для проведення такого огляду?

3). Яким нормативно-правовим актом передбачено, що відмова від проходження огляду із застосуванням одного із методів виключає застосування іншого методу і, як наслідок, це є порушенням п.2.5 ПДР України?

4). Чи зобов`язаний лікар оформити документи за наслідками відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, якщо так, то які та чи зобов`язаний був лікар ознайомити його з такими документами чи з їх змістом під розписку та вручити йому їх копію?

На виконання вищезазначеної постанови суду, представником КНП "ПНЦ ІФОР" до суду було направлено належним чином завірену копію сторінки журналу реєстрації випадків відмов від медичного огляду на стан сп`яніння (запис № 14) та виписку з амбулаторної карти - запис чергового лікаря ОСОБА_2 , який зафіксував звернення в заклад 15 лютого 2022 року о 17:05 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також відповідь генерального директора вищезазначеного медичного закладу № 01-7/222 від 11.04.2022, у якій, окрім іншого, зазначено, що представити відеоматеріали немає можливості, так як запис на сервері зберігається не більше 30 діб. Відповідальним за проведення ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння 15 лютого 2022 року був черговий лікар-психіатр ОСОБА_2 .

При цьому, генеральним директором зазначено, що лікар здійснює огляд водія, обстежуючи його клінічно і лабораторно. Обов`язково досліджується біоматеріал на вміст етилового спирту і наркотичних речовин. Для вимірювання парів алкоголю у повітрі, що видихується, застосовує електронний прилад «Алкотестер». Лікар забезпечує отримання в результаті огляду максимально повної інформації для складання акту медичного огляду відповідної форми. Усі пункти акту медичного огляду мають бути фахово заповнені. На підставі Акту медичного огляду лікар складає і видає на руки письмовий висновок. Згода особи пройти огляд за допомогою технічного засобу не є достатньою підставою для проведення огляду, так як огляд передбачає також клінічне обстеження органів і систем організму і лабораторне дослідження біоматеріалу на вживання психоактивних речовин. Проведення огляду на стан сп`яніння регламентується вищезазначеними судом Порядком та Інструкцією, яка на думку уповноваженої особи не містить дефініцій щодо методів проведення огляду, а огляд вважається проведеним, якщо за результатами обстеження отримано достатньо клінічних і інших ознак, які підтверджують або заперечують стан сп`яніння, що відображаються в пунктах 10-19 акту медичного огляду. При порушенні цього порядку, в тому числі некоректне заповнення пунктів акту, висновок визнається недійсним. Відмова послідовно виконувати інструкції лікаря під час огляду унеможливлює дотримання повного обсягу обстеження, що означає порушення п.2.5 ПДР. Законодавством не передбачено будь яке оформлення факту відмови від медичного огляду, його частини або застосування приладу. В закладі оформляється медична документація на всі звернення громадян, а випадки відмов від огляду на стан сп`яніння реєструються в окремому журналі, що регламентується внутрішнім наказом. У випадку з ОСОБА_1 лікар оформив всі необхідні медичні форми, які передбачені при зверненні в медичний заклад. Під підпис видається оригінал лікарського висновку після проведення медичного огляду і заповнення відповідного акту.

Надаючи оцінку твердженням ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від передбаченого Законом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння шляхом продування приладу «Драгер», а відмовився від запропонованих лікарем двох інших етапів експертизи, яка складається крім використання тесту "Драгер" двох інших етапів: психіатричного огляду і здачі біоматеріалу, а також наданим генеральним директором КНП "ПНЦ ІФОР" відповідям, суд вважає за необхідне зазначити, що п.1 Інструкції встановлено, що вона визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Окрім цього, пунктами 3, 4, 7-10, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції установлено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Разом з тим, пунктами 9 і 13 Порядку встановлено, що проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі, - обов`язкове. У разі коли в результаті дорожньо-транспортної пригоди водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу вищезазначених положень Інструкції та Порядку вбачається, що проведення лабораторних досліджень є обов`язковим тільки у разі проведення огляду на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

При цьому, Інструкцією передбачено, що зразки біологічного середовища забираються виключно для лабораторного дослідження.

Суд погоджується із твердженнями уповноваженої особи КНП "ПНЦ ІФОР", про те, що вищезазначена Інструкція не містить дефініцій щодо методів проведення огляду, а огляд вважається проведеним, якщо за результатами обстеження отримано достатньо клінічних і інших ознак, які підтверджують або заперечують стан сп`яніння, оскільки незважаючи на те, що Інструкцією не передбачено можливості проведення лабораторного дослідження на визначення стану алкогольного сп`яніння, суд вважає, що таке дослідження може бути проведено для визначення такого стану сп`яніння і це не буде суперечити зазначеному НПА, однак таке дослідження може бути проведено за згодою особи.

Тобто у разі, якщо уповноважений медичний працівник відповідного закладу охорони здоров`я, якому надано право на проведення огляду особи на алкогольного стан сп`яніння, з метою отримання достатніх клінічних чи інших необхідних ознак, запропонує особі пройти і психіатричний огляд (який не передбачений вищезазначеними НПА), і продування спеціального технічного приладу «Драгер», і здати зразки біологічного середовища, і така особа погодиться на всі три етапи з метою встановлення істини, за результатами чого відповідні медичні документи будуть долучені до матеріалів справи, то проведення запропонованого лікарем огляду на стан алкогольного сп`яніння, який складається із вищезазначених етапів, не буде суперечити чинному законодавству України.

Однак, що стосується обставин в даній справі, суд вважає, що уповноважений лікар без достатніх підстав вимагав проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, який складається із трьох вищезазначених етапів, і не забезпечив можливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння шляхом продування спеціального технічного приладу «Драгер». Даних про те, що водій відмовився від проходження огляду за допомогою технічного приладу " Драгер" матеріали справи не містять.

Отже суд приходить до переконання, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема Інструкції та Порядку.

Вищезазначені істотні порушення норм чинного законодавства при провадженні у справі про адміністративне правопорушення свідчать про недотримання уповноваженими особами норм чинного законодавства щодо порядку проведення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 та унеможливлюють встановлення даних, поза розумним сумнівом, про його винуватість у інкримінованому йому правопорушенні, а тому суд визнає проведений відносно нього огляд на стан алкогольного сп`яніння недійсним. Окрім цього, суду не надано достатню кількість інших доказів, на основі яких, можна було б, поза розумним сумнівом, встановити у діях останнього наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому рапорт працівника поліції, який доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій. Враховуючи, що дані рапорту прямо не підтверджують винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, а також не узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, суд вважає такий рапорт неналежним та недопустимим доказом винуватості останнього.

Враховуючи наведене, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом, приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

За змістом ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»). Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 1 ст.247 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя: