Справа 362/1819/22
Провадження 3/362/1013/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2022 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Калинівка) Фастівського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 424358 від 13.05.2022 складеного інспектором ДОП ВП 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області Шевченком В.О., 13.05.2022 близько 11:30 год. ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо свого тестя ОСОБА_2 , а саме виражався в його адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого міг завдати шкоди психологічному здоров`ю потерпілого.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кекало В.І. (діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 01.08.2022. та ордеру серія КС № 715003 від 01.08.2022) вину ОСОБА_1 заперечив. Пояснив, що він зараз перебуває на службі у Збройних силах України, а тому прибути у судове засідання не зміг. Наголосив на невірній кваліфікації цього правопорушення, оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є зятем і тестем, однак ніколи разом не проживали, не вели спільний побут, не є членами сім`ї. Наголосив, що ця подія була спровокована тестем ОСОБА_1 , який не хотів повернути останньому його документи: паспорт і посвідчення водія. Просив суд закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 , потерпілий по цій справі відповідно до протоколу, у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 є чоловіком його дочки. Коли почалася війна, то він і ОСОБА_1 відвезли свої сім`ї до Львівської області, а самі повернулися додому на автомобілі ОСОБА_1 , бо свій транспортний засіб залишив у Львівській області. Проживають у с. Діброва Фастівського району Київської області, тільки за різними адресами. Через деякий час він, ОСОБА_2 , поїхав до своєї сім`ї, яка виїжджала до Польщі, звідти забрав автомобіль. Дочка передала ним деякі речі, серед яких був паспорт її чоловіка - ОСОБА_1 . Також дочка попросила його забрати її речі з будинку, де проживала з ОСОБА_1 , оскільки у них почалися сварки. Коли повернувся до свого населеного пункту, то подзвонив ОСОБА_1 і попросив привезти речі дочки, але той відмовив. Оскільки дочка наполягала, то він поїхав до будинку свого зятя, щоб забрати речі. ОСОБА_1 був дуже непривітний, виніс пакети і попросив віддати його паспорт, який дочка передала. Він пояснив, що паспорт у нього, ОСОБА_2 , вдома, а у той момент немає часу, щоб віддати паспорт. Поїхав додому. Коли приїхав, то побачив, що до його будинку прибув і ОСОБА_1 . Там між ними виникла суперечка, ОСОБА_1 вимагав повернути паспорт і штовхав його. Потім ОСОБА_1 поїхав і повернувся з поліцейськими. Тоді уже віддав паспорт зятю. Поліцейські оформили два протоколи. Наголосив, що справа щодо нього, ОСОБА_2 , закрита судом.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про таке.

За правилами ст. 7 КУпAП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з aдміністративним прaвопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про aдміністративні прaвопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так диспозиція ч. 1 ст. 173-1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого <…>.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, ст. 3 Сімейного кодексу України вказує, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу, у розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували спільне проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ведення ними спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків.

Натомість судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є, відповідно, зятем і тестем, ніколи спільно не проживали/не проживають однією сім`єю, та не є членами сім`ї у розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 Рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, пункт 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року та інші), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Ст. 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, дослідивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до висновку про недоведеність у даному випадку вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за стандартом доведення «поза розумним сумнівом» і наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 cт. 247 КУпAП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283-285, 294 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко