Провадження №3/263/525/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Томілін Олексій Миколайович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.3 ст.126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 21.10.2021 о 19:15 годині у Донецькій області, м. Маріуполь, Центральний район, вул. Пушкіна, буд.49, керував транспортним засобом «PEUGEOT 407», державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами від 02.08.2021 ВП №66331519 Центральним ВДВС у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), чим порушив вимоги ст.15 ЗУ «Про дорожній рух» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, у яких пояснив, що 22.10.2021 йому стало відомо від робітників поліції, що 12.10.2021 державним виконавцем була винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12.10.2021, ВП №66331519. З цієї постанови йому стало відомо, що у нього є заборгованість зі сплати аліментів на користь стягувача ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , 2014 р.н., згідно з виконавчим листом №264/1458/21 від 16.04.2021, сума заборгованості складає 23822,55 грн. за період з 07.04.2021 по 12.10.2021. Зазначив, що не згоден із сумою боргу, оскільки завжди допомагав колишній дружині матеріально і ніколи не обмежував у витратах на її дитину, за першою вимогою надавав їй гроші. Вона обіцяла не стягувати з нього аліменти у судовому порядку. Працював неофіційно таксистом. У січні 2021 у він вирішив одружитися і це не сподобалося ОСОБА_2 . Рішенням суду від 16.04.2021 з нього було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно, однак не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Про це рішення він дізнався наприкінці серпня 2021 року і став по можливості сплачувати борг по аліментам. Знаючи, що він працює водієм, вона навмисне настояла на тому, щоб до неї було застосовано обмеження у праві керування транспортними засобами, тим самим позбавивши можливості сплатити борг по аліментам і взагалі якось існувати. Він вимагав у державного виконавця надати йому копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12.10.2021, але так і не отримав її, написав скаргу на дії виконавця, однак, досі не має на неї відповіді.

До письмових пояснень ОСОБА_1 додано копію трудової книжки, відповідно до якої останній з 2010 по 2019 роки працював на різних підприємствах водієм; заяву, зареєстровану 05.11.2021 Центральним ВДВС м.Маріуполя, згідно з якою ОСОБА_1 вдруге просить надати йому постанову про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, винесену стосовно нього, та розрахунки заборгованості зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 та облікові рахунки, на які він має сплатити заборгованість; скаргу на ім`я начальника Центрального ВДВС, у якій ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Присяжного В.В. ВП 66331519 від 12.10.2021 та надати можливість заробляти на життя та сплачувати борг своїй дитині; бланк підтвердження діяльності від 22.06.2019, відповідно до якого ОСОБА_1 працював водієм в ТОВ «KREISS»; довідку від 29.11.2021, надану Маріупольським міським центром зайнятості, відповідно до якої ОСОБА_1 з 26.11.2021 перебуває на обліку як безробітний у Маріупольському міському центрі зайнятості; копії чеків про сплату аліментів від 28.09.2021 на суму 1000 грн., від 20.09.2021 на суму 1000 грн., від 14.09.2021 на суму 500 грн., від 20.10.2021 на суму 500 грн., від 04.11.2021 на суму 200 грн., від 09.10.2021 на суму 500 грн.

Згідно з відповіддю, наданою на запит суду Центральним ВДВС у м.Маріуполі від 25.11.2021 №76476, у відділі на примусовому виконанні перебуває ВП №66331516 за судовим наказом №263/13951/21, який видано Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частки з усіх видів його доходів. Згідно з довідкоою розрахунку від 01.09.2021 загальна заборгованість становить 20569,50 грн. За допомогою засобів телефонного зв`язку ОСОБА_1 було повідомлено про наявну заборгованість. 23.09.2021 під час особистого прийому ОСОБА_1 було роз`яснено вимоги ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів більше 4 місяців державний виконавець вносить відомості про боржника у реєстр боржників та виносить обмеження на право управління транспортними засобами, про що було складено відповідний акт. Під час телефонної розмови з ОСОБА_2 остання пояснила, що не вимагає внесення ОСОБА_1 до реєстру боржників у разі сплати ним частини заборгованості у розмірі 15000 грн., про що також було повідомлено ОСОБА_1 , на що останній погодився та пояснив, що йому потрібно два тижні на сплату боргу. Далі за період часу з 23.09.2021 по 12.10.2021 сплатив 2000 грн. Таким чином, 12.10.2021 під час телефонної розмови з ОСОБА_2 остання пояснила, що боржник не виконує умови усної домовленості та вимагала внесення ОСОБА_1 до єдиного реєстру боржників. Державним виконавцем 12.10.2021 було проведено розрахунок заборгованості, яка склала 23822,55 грн., після чого ОСОБА_1 було внесено до єдиного реєстру боржників, а також винесені обмеження, у тому числі на право керування транспортним засобом. Постанова про обмеження у праві керування транспортним засобом була направлена простою кореспонденцією боржнику ОСОБА_1 за адресою його мешкання 12.10.2021. вказана постанова чинна і не скасовувалася.

Відповідно до Акту державного виконавця від 23.09.2021 під час особистого прийому ОСОБА_1 було роз`яснено про необхідність сплати аліментів, та вимоги ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме, що у разі наявності заборгованості по сплаті аліментів більше ніж 4 місяці виноситься постанова про обмеження боржника у праві керування транспортним засобом. Від підпису ОСОБА_1 відмовився.

Згідно з розрахунками заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить 20569,50 грн., станом на 12.10.2021 23822,55 грн.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Частина 3 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до абз. 10 ст. 153 ЗУ «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності, отже відсутність будь-якої складової складу правопорушення свідчить про недоведеність вчинення адміністративного правопорушення.

Отже ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є вина суб`єкта правопорушення у формі умислу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №030237 від 21.10.2021, ОСОБА_1 інкримінується порушення ст.15 Закону України «Про дорожній рух» на підставі постанови державного виконавця про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 02.08.2021, однак до протоколу додано постанову державного виконавця від 12.10.2021. Іншими матеріалами справи також підтверджено про наявність постанови саме від 12.10.2021.

Одночасно, до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів стосовно того, що йому було відомо про наявність вищевказаної постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Присяжного В.В.

Так, з відповіді, наданої на запит суду Центральним ВДВС у м.Маріуполі від 25.11.2021 №76476, вбачається, що ОСОБА_1 23.09.2021 під час особистого прийому було роз`яснено вимоги ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме, що у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів більше 4 місяців державний виконавець вносить відомості про боржника у реєстр боржників та виносить обмеження на право управління транспортними засобами. При цьому відомостей щодо повідомлення ОСОБА_1 про винесення постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами або вручення боржнику вказаної постанови до матеріалів справи не додано, тому відсутні підстави стверджувати, що боржник був повідомлений про існування такої постанови стосовно нього.

Суду не надано достовірних даних про наявність вини у будь-якій формі в діях ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року, заява № 16347/02, п. 1 резолютивної частини рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року, заява № 17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить висновку, що факти, встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, тому справу слід закрити, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Суддя О.М.Томілін