Справа №938/223/22
Провадження № 3/938/145/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Ласкурійчук С.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП),

якому роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-

В С Т АН О В И В:

18.04.2022 року о 15.00 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 вчинив повторно протягом року відносно своєї матері гр. ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, що притягається до відповідальності, ОСОБА_1 пояснив, що вину визнає, дійсно 18.04.2022 року висловлювався в сторону матері нецензурною лайкою , погрожував фізичною розправою, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 18.04.2022 року в АДРЕСА_1 між нею та сином виник конфлікт, під час якого син її обзивав, сварився, матюкався, погрожував задушити та спалити хату; такі події мають місце дуже часто, коли тверезий син, то він спокійний, а коли вип`є, то дебоширить; якщо говорить потерпіла, то син кричить, чому вона розмовляє, коли мовчить - кричить чому мовчить; просила карати сина суворо, оскільки можливо це допоможе їм жити спокійно.

Винність ОСОБА_1 у вчиненому, окрім визнання ним вини підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ№437123 від 17.05.2022 року, заявою та поясненнями ОСОБА_2 , а також іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ№437123 від 17.05.2022 року (а.с. 1) вбачається, що 18.04.2022 року о 15.00 год. гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 вчинив повторно протягом року відносно своєї матері гр. ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою.

Також, цей протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний без будь-яких зауважень щодо його змісту особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 якомубуло роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Верховинському районному суді.

У протоколі вказана потерпіла ОСОБА_2 із зазначенням її анкетних даних.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, доведена також такими матеріалами справи, які досліджені в суді, а саме:

- заявою ОСОБА_2 (а.с. 2) на ім`я начальника поліції про притягнення до відповідальності її сина ОСОБА_1 , який останнім часом неодноразово приходить додому в стані алкогольного сп`яніння, чіпляється до будь чого, ображає її, б`є посуд, дебоширить;

- постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 19.04.2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП та ч.1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення ним адміністративних правопорушень 16.04.2022року та 17.04.2022 року та призначено покарання у виді арешту строком на 5 діб.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком), визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підставі ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Диспозиція ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на батьків (мати, батько) і дитину (діти).

Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суддя приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки він повторно протягом року з дня піддання адміністративному стягненню вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєїматері ОСОБА_2 , яке виразилось у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, такі дії вчиняє неодноразово через, що матір перебуває у постійному стані стресу, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода її психічному здоров`ю.

З урахуванням викладеного суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення, яке б вiдповiдало вчиненому ним правопорушенню та його особі, в межах санкції ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Санкція ч.2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення правопорушення шляхом накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

При таких обставинах, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання ним вини, суддя вважає, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовій збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.283,284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 (сім) діб.

Строк адміністративного арешту ОСОБА_1 рахувати з моменту його затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) гривень.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Суддя: Наталія ЧЕКАН