Справа № 461/2063/22
Провадження № 3/461/1549/22
10.05.2022 року, суддя Галицького районного суду м.Львова Мироненко Л. Д., при секретарі судового засідання Бараняку В.В. за участі представника Львівської митниці Лубоцького Б., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:
за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,
29.01.2022 в пункт пропуску «Краківець - Корчова» митного поста «Яворів»(місце, час учинення, вид та характер порушень митних правил)Львівської митниці в`їхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 яким переміщується товарів: «Бувший у використанні телескопічний навантажувач - Manitou - 1 шт. 1997 року випуску, шасі - НОМЕР_3 , вагою 6690,00 кг.», за попередньою митною декларацією типу ІМ ЕЕ №UA204000/2022/904548.
Як підставу для переміщення товару, водієм фірми перевізника до митного контролю подано наступні документи:
- міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №0161849 без дати;
- рахунок-фактура (Invoice) №4-BV від 19.01.2022 року;
У ході здійснення митного контролю транспортного засобу встановлено невідповідність вагових параметрів переміщуваного товару (вага товару є більшою від заявленої).
У зв`язку з цим проведено митний огляд переміщуваного вантажу (акт митного огляду від 02.02.2022 №UA209030/2022/303126) у ході якого встановлено, що у вантажному відсіку транспортного засобу крім заявленого товару переміщується фронтальний ковш до телескопічного навантажувача марки «MANITOU», без номера, з гідравлічним обладнанням, бувший у вжитку, з слідами корозії та використання, загальною вагою 750 кг., який не зазначений у товаросупровідних документах.
Відповідно до рахунку-фактури (Invoice) №4-BV від 19.01.2022, який підписаний керівником компанії «BROLD Company OU» Sechter (Сечтер) Boris (Борис), предметом продажу є лише товар: «Бувший у використанні телескопічний навантажувач - Manitou - 1 шт. 1997 року випуску, шасі - НОМЕР_3 , вагою 6690,00 кг.», а інформація про додатковий фронтальний ковш вагою 750 кг. відсутня.
Для з`ясування обставин переміщення вказаного товару через митний кордон України Львівською митницею 02.02.2022 листом №7.4-4/20-01/14/2793 скеровано відповідний запит до компанії «BROLD Company OU».
03.02.2022 на лист митниці керівник компанії «BROLD Company OU» Sechter (Сечтер) Boris (Борис) засобами електронного зв`язку надав відповідь листом від 02.02.2022 №02/22 у якому підтвердив факт відправки товару на адресу ТОВ «ВІНТУЛ» відповідно до контракту №22/12-21 від 01.12.2021 на підставі рахунку-фактури (Invoice) №4-BV від 19.01.2022 року. Водій транспортного засобу ОСОБА_2 , який переміщує вказаний товар, у своїх поясненнях повідомив, що даний товар йому завантажили у місті Odense (Данія), а в подальшому в Польщі йому було надано решту документів для перевезення на територію Україну.
Таким чином, у ході проведеної перевірки встановлено, що на митну територію України, в митному режимі імпорт, відповідно до зовнішньоекономічного контракту №22/12-21 від 01.12.2021 укладеного між компанією «BROLD Company OU» в особі ОСОБА_1 ) та ТОВ «ВІНТУЛ» в особі директора ОСОБА_3 , а як підставу для його пропуску на митну територію України подано рахунок-фактуру (Invoice) №4-BV від 19.01.2022, який підписаний керівником компанії «BROLD Company OU» Sechter (Сечтер) Boris (Борис).
Тобто, керівник компанії продавця «BROLD Company OU» в особі Sechter (Сечтер) Boris (Борис) вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару: «фронтальний ковш до телескопічного навантажувача марки «MANITOU», загальною вагою 750 кг.» з приховуванням від митного контролю, шляхом поданням митному органу як підстави для переміщення товарів документів-, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів їх кількості, та вартості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Представник Галицької митниці Держмитслужби в судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_1 , наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване. До останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією статті 483 МК України.
ОСОБА_1 ), в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Європейський суд з прав людини у рішенні Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності неодноразово не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, приймаючи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи і забезпечення її участі у розгляді справи, визнано можливим розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши думку представника Галицької митниці, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Згідно з ст. 486 Митного кодексу України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким порушенням.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України підтверджується даними, які містяться в:
-акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі, багажу;
-письмових поясненнях ОСОБА_4 ;
-витягу з митної декларації;
-копії міжнародної товарно-транспортної накладної;
-протоколу поосного зважування транспортного засобу;
-листах Львівської митниці від 02.02.2022 року;
-контракту №22/12-21;
-описі предметів по справі;
-запиті Державної митної служби України Департаменту міжнародної взаємодії, щодо направлення запитів до митних органів Республіки Польщі та Естонії;
-рішенні Львівської митниці про призупиненні митного оформлення товарів;
Відтак, винність ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять її винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки норма вказаної статті передбачає відповідальність не лише за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, але і за подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
З урахуванням характеру вчиненого порушення митних правил, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, обставин справи, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_1 застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, що був безпосереднім предметом порушення митних правил та конфіскації такого.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути в користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 496,20 грн., витрати на зберігання товару, а також витрати на проведення експертизи.
Керуючись ст.ст. 458, 467, 482, 483 МК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби витрати на зберігання товару в сумі 1613,72 грн.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.Д. Мироненко