Справа № 674/473/22
Провадження № 3/674/272/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шафікова Ю.Е., за участю секретаря Проценко Л.С, захисника Наталюка Н.М., розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 травня 2022 року о 22 год. 20 хв., в с.Сокілець по вул.Братів Чорненьких, 17, керував автомобілем «VOLKSWAGEN SHARAN» номерний знак НОМЕР_1 , перебувавши у стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер», результат 1,42 ‰, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

Захисник Наталюк Н.М. в ході судового розгляду, вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення заперечив, вказавши, що він автомобілем не керував. Також, наголосив на невідповідності вимогам законодавства матеріалів, долучених до протоколу. Зокрема, згідно даних відеозапису, доданого до протоколу, відсутні свідки проходження огляду на стан сп`яніння, відсутні докази застосування спеціальних технічних засобів. Відеозаписи, долучені до матеріалів справи 13.05.2022 (4 диски) є змонтованими, на них не зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , вони є неналежними доказами, так як не подані до суду разом з протоколом, а під час судового розгляду. У зв`язку з наведеним, провадження відносно ОСОБА_1 просив закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суддя, заслухавши захисника, дослідивши адміністративні матеріали, приходить наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП одними із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з вказаного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, що пов`язаний з керуванням транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

Нормами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст.53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).

Приймаючи рішення в цій справі, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» та у рішенні «Авшар проти Туреччини». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Незважаючи на невизнання вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 303722 від 04.05.2022 року, який підписано ОСОБА_1 без зауважень;

- роздруківкою приладу «Драгер» 6810», тест №973, яким встановлено результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння 1,42‰;

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано результат огляду 1,42‰, де у графі «з результатами згоден» містяться власноруч заповнені прізвище, ініціали та підпис ОСОБА_1 , а також напис «з результатами згідний»;

- оглянутими відеозаписами події (файли 0000000__0011, 0000000__0012, IMG_0709003). Так, з даних відеозаписів події вбачається, що ОСОБА_1 перебуває за кермом автомобіля з увімкненим двигуном та фарами, вимикає його лише на вимогу працівника поліції, на запитання працівників поліції щодо керування автомобілем і вживання алкоголю водій декілька разів повідомляє, що «їхав по справам», «проїхав тільки 20 метрів», «проїхав кілометр та попав на вас», крім того, підтвердив, що вживав пиво. Беззаперечним є і факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» 6810 тест №973, після проходження якого, він вказав, що випив пиво та вину визнає.

Зауваження адвоката щодо неналежності як доказу відеозапису, долученого до матеріалів справи 13.05.2022 під час судового розгляду суд відхиляє, розцінює як спосіб уникнення відповідальності та як застосування надмірного формалізму, що може призвести до необ`єктивного та несправедливого розгляду справи. Суд наголошує, що належними є докази, які містять інформацію про предмет доказування. Відеозапис є чітким, зрозумілим, містить інформацію щодо факту проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6810» та факту відсутності зауважень до процедури проходження огляду, в тому числі незгоди з результатами такого огляду, які були продемонстровані порушнику, також, порушник неодноразово наголошував, що здійснював керування транспортним засобом та вживав пиво.

За таких обставин, суд вважає доведеним порушення ОСОБА_1 пункту 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП «поза розумним сумнівом», оскільки зміст та суть наявних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.

Відповідно ст. 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, згідно статті 34 КУпАП, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Обставин, згідно статті 35 КУпАП, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суд, врахувавши характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, дійшов висновку про призначення безальтернативного адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надання особі можливості уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, з формальних підстав є невиправданим лібералізмом щодо такої особи, оскільки це може закріпити в неї відчуття безкарності за свої вчинки і сприятиме зростанню кількості правопорушень, що вчиняються в стані сп`яніння.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.33,40-1,280,283-284,289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя Ю. Е. Шафікова