Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/223/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Панасюк І. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М.,за участі ОСОБА_1 та його представника адвоката Волощука В.В., розглянув у порядку апеляційного перегляду в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 червня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та стягнено судовий збір в розмірі 496,20 грн. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 21.06.2022 близько 17:48 год. по вул. Гайворонській, м. Гайворон Кіровоградської області керував мопедом без н/з, в стані алкогольного сп`яніння. Тест на стан алкогольного сп`яніння проводився під відеозапис приладом Драгер, результат позитивний 0,25 %, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення вимог ряду статей КУпАП, вимоги Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також положення Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, та вважає, що з врахуванням температури повітря показник газоаналізатора Драгер, за допомогою якого проводився його огляд на стан сп`яніння, мав бути 0,19 проміле, тобто такий показник не міг вважатися станом сп`яніння.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 та його представник посилаючись на зазначені в апеляційній скарзі обставини, просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний висновок суду об`єктивно підтверджується дослідженими та перевіреними під час судового розгляду справи наступними доказами: - протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №003832 від 21.06.2022; - квитанцією тестування на алкоголь приладом Драгер показник якого становить 0,25%; - відеозаписом вказаних подій.

Отже з матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 для виявлення стану алкогольного сп`яніння був проведений працівником поліції у відповідності до вимог Поряду направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Зазначене спростовує доводи ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду та закриття провадження в справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин зазначених в апеляційній скарзі, а тому апеляційний суд розцінює таку його позицію як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та, наклав на нього відповідне стягнення, яке як вважає апеляційний суд, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Перевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений відповідно до ст.256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст.245 КУпАП, а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст.280 КУпАП.

Будь яких доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

За вказаних обставин вимоги апеляційної скарги щодо скасування постанови суду першої інстанції задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 червня 2022 року стосовно ОСОБА_1 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.М. Гончар