ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Руденко М.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 17 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ПП «Медіт-Сервіс»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 23.11.2021 близько 07:55 год. у м.Черкаси по вул.Сумгаїтська, 7, водій ОСОБА_1 керуючи маршрутним автобусом Атаман А-09344 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював регулярні міські пасажирські перевезення за маршрутом № 6 та перевозив пасажирів у кількості більше ніж це передбачено технічною характеристикою транспортного засобу у межах сидячих місць, а саме, в салоні автобусу перебувало на 8 пасажирів більше, та які їхали в салоні стоячи, чим порушив правила перевезення пасажирів в умовах карантину, чим порушив п.п.8, п.2-2.п.3, п.3-2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 17 лютого 2022 року, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Вважає, що в порушення ст.280 КУпАП суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП є необґрунтованими і не відповідає фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ст.44-3 КУпАП за своїм змістом носить бланкетний характер, оскільки відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Зазначає, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 235679 від 23.11.2021 не дотримано вимог закону, не зазначено відомості щодо технічної характеристики транспортного засобу Атаман А-09344 д.н.з. НОМЕР_1 , яка визначається в реєстраційних документах на нього, та з посиланням на такі реєстраційні документи, а також відсутність таких відомостей у матеріалах справи, а тому зазначений протокол не може бути доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Вказує, що із відеозапису з бодікамери поліцейського неможливо достовірно встановити відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, технічній характеристиці транспортного засобу, бо згідно із ним поліцейські перевіряли не зазначену обставину, а дотримання пасажирами маскового режиму.

Апелянт одночасно зазначає, що він має постійне місце роботи та працює на посаді водія ПП «Медіт-Сервіс», має двох повнолітніх та одну малолітню дитину на утриманні. Штраф у розмірі 17000 грн. є непомірно великим для нього, так як він отримує мінімальний розмір заробітної плати, а його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. При цьому, трудовий колектив підприємства має намір взяти його на поруки, про шо додається відповідне клопотання та протокол Загальних зборів його працівників.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника Руденко М.О. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2022 ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, з матеріалами справи в суді першої інстанції його захисник Руденко М.О. ознайомилася 05.07.2022, тоді як апеляційна скарга апелянтом подана до місцевого суду 15.07.2022, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Однак, вказані вимоги закону судом належним чином виконані не були.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч.1 ст.44-3 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Обґрунтованими є доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП є необґрунтованими і не відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованим.

Винуватість ОСОБА_1 , на думку суду першої інстанції, підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 235679 від 23.11.2021, рапортом інспектора поліції, витягом з ІПНП та відеозаписом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозицією частини 1 статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, ст.44-3 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст.44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.п.8 п.2-2, п.3, п.3-5 постанови КМ України №1236 від 09 грудня 2020 року, а саме, перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті №6 у режимі маршрутного таксі в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу (більше на 8 осіб).

Разом з тим, підпунктом 8 пункту 2 прим. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09 грудня 2020 року встановлено заборону з 17 червня 2021 року здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Згідно зазначених норм закону особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, суд не взяв до уваги, що фабула протоколу не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки фактично хоч і містить кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, проте вони належним чином не встановлені, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, що унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами.

Згідно ст.35 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

При цьому з вимог ст.29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

З системного аналізу вказаних положень слідує, що за порушення підпункту 8 пункту 2 прим. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09 грудня 2020 року, а саме: заборони з 17 червня 2021 року здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб, несе автомобільний перевізник чи автомобільний самозайнятий перевізник, тобто суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ним на законних підставах.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих під час розгляду його апеляційної скарги, він керував транспортним засобом під час виконання своїх трудових обов`язків, тоді як він не є суб`єктом підприємницької діяльності.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є автомобільним перевізником чи автомобільним самозайнятим перевізником, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, тобто є суб`єктом господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ним на законних підставах.

Також, у матеріалах справи відсутні відомості щодо технічної характеристики транспортного засобу Атаман А-09344, д.н.з. НОМЕР_1 , визначеної в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Крім того, із наявного у матеріалах справи відеозапису, дослідженого судом апеляційної інстанції, неможливо встановити кількості пасажирів, які перебували в салоні автобусу під час його зупинки.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що матеріали справи не містять належних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому враховуючи вимоги статті 62 Конституції України, апеляційний суд усі сумніви тлумачить на його користь.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нової, якою провадження по справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, слід закрити.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 17 лютого 2022 року, щодо ОСОБА_1 , - скасувати, а провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба