Справа № 128/2229/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2022 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВАП Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , непрацюючу,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 401589 від 31.07.2021 р., водій ОСОБА_1 , 31.07.2021 р. о 21 год. 40 хв., в с. Черепашинці, по вул. В. Стуса, Хмільницького району Вінницької області, керувала автомобілем марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується оглядом на стан алкогольного сп`яніння алкотестером «Drager Alcotest 6810», результат якого становить 0,57 та 0,50 ‰ (проміле), чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свою вину ОСОБА_1 не визнала та надала суду письмове пояснення в якому зазначає, що 31.07.2021 року близько 19 год. 00 хв., вона поверталась додому на своєму автомобілі марки «Daewoo Nexia» після відпочинку та її автомобіль вийшов з ладу. Вона зупинила автомобіль на узбіччі дороги та пішла в село за допомогою. В селі вона зайшла до знайомої аби її чоловік допоміг з ремонтом автомобіля. Так як вона перебувала у стресовому стані, знайома запропонувала їй випити бокал вина, щоб заспокоїтись, на що вона погодилась. Після цього, вона, разом з чоловіком знайомої пішли до її автомобіля. Автомобіль вони полагодити не змогли і чоловік знайомої пішов додому. Коли вона відійшла від автомобіля на деякий час і біля авто нікого не було, до її автомобіля під`їхали працівники поліції. Дочекавшись її, працівники поліції одразу ж звинуватили її у тому, що світлові покажчики на автомобілі не увімкнені, за що був виписаний штраф, та звинуватили її у керуванні транспортним засобом у нетверезому стані. Вона не заперечувала того, що перебуває на момент приїзду поліції в нетверезому стані, однак пояснювала працівникам поліції, що автомобілем вона не керувала та не мала намір в подальшому ним керувати. Після тиску на неї з боку працівників поліції, вона здала тест на стан сп`яніння, який видав позитивний результат. При складанні протоколу, вона наголошувала, що автомобілем не керувала та вважала такі дії працівників поліції незаконними. Тому вважає, що її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, належними доказами не доведена.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.ст. 254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 401589 від 31.07.2021 р., водій ОСОБА_1 , 31.07.2021 р. о 21 год. 40 хв., в с. Черепашинці, по вул. В. Стуса, Хмільницького району Вінницької області, керувала автомобілем марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується оглядом на стан алкогольного сп`яніння алкотестером «Drager Alcotest 6810», результат якого становить 0,57 та 0,50 ‰ (проміле), чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР, передбачена ст. 130 КУпАП.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) (ч. 2 ст.251, п. 1 ч. 1 ст.255 КУпАП).

З огляду на викладене, поліцейський, як суб`єкт, уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП зобов`язаний збирати докази, у своїй службовій діяльності повинен вивчати нормативно-правові акти, які регулюють його діяльність та керуватися нормами КУпАП, інструкцій, які розроблені профільним міністерством, іншими нормативно-правовими актами в межах своїх повноважень, добросовісно здійснювати свою службову діяльність.

Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне та неточне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення унеможливлює визнання судом належними та допустимими здобутих по справі доказів у розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Однак, здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівники поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення, зібрання і оформлення доказів.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 вбачається, що в якості доказів вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, додано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 401589 від 31.07.2021 р.;

- роздруківки тестування на стан алкогольного сп`яніння алкотестером «Drager Alcotest 6810»;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 2 БУПП у Вінницькій облсті ДПП капрала поліції Голуба Д.;

- відеоматеріал на CD-R диску безперервної відео-фіксації з нагрудного відеореєстратора (боді-камера) АВ-00106.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» застосування поліцією технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є превентивним заходом.

Згідно п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Доказуванню підлягає не лише факт перебування особи в стані сп`яніння, а і факт перебування під час керування правопорушником транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З відео, доданого працівником поліції до протоколу серії ДПР18 № 401589 від 31.07.2021 р., на CD-R диску, як доказу, вбачається, що жодних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння до матеріалів справи не додано. Тому факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на наданому суду відеозаписі не зафіксовано, як і не зафіксовано події, які передували вказаним обставинам.

До протоколу про адміністративне правопорушення також не долученого будь-якого доказу на підтвердження того, що на місці зупинки транспортного засобу - автомобіля марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, її транспортний засіб було тимчасово затримано шляхом блокування або доставлено для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Також, відсутні докази того, що транспортний засіб було передано іншій особі.

Перебування особи біля чи в транспортному засобі, само по собі, навіть з ознаками алкогольного сп`яніння, без доведення факту керування особою автомобілем в такому стані, не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства внутрішній справ України від 12 липня 2016 року N 648, від 11 жовтня 2016 року N 1073, та вимог ст. 265-2 КУпАП, якими встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Зазначене свідчить про порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративні порушення, в тому числі і процесуального документу - протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Таким чином, матеріали справи не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи дослідженні матеріали справи, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, так як в матеріалах справи відсутні докази, які б беззаперечно доводили її вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушенні, всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та працівником поліції був порушений порядок оформлення адміністративного матеріалу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247 п.1, 245, 251, 252, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.В. Павленко