Справа №522/4478/22
Провадження №3/522/4437/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В. розглянувши матеріали, що надійшли з відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

- за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до адміністративних матеріалів, наданих суду 06.04.2022 року, суддя отримала 08.04.2022 року, 15.03.2022 року о 00.10 год. ОСОБА_1 за адресою: м.Одеса, вул.Преображенська, знаходився в громадському місці під час комендантського часу та не виконав законні вимоги працівників поліції, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

За вказаним фактом співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №149368 від 15.03.2022 року за ст.185 КпАП України, який підписав правопорушник.

В судове засідання призначене на 12.05.2022 року ОСОБА_1 з`явився, та пояснив, що він дійсно 15.03.2022 року під час комендантської години йшов до своєї знайомої, оскільки тільки звільнився з Одеського слідчого ізолятора, а працівники поліції відмовили йому в проханні супроводити, зазначивши, що він сам може пересуватися по місту. Проте, коли його було зупинено працівниками поліції, непокори або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків не чинив.

Ознайомившись з адміністративними матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ №149368 від 15.03.2022 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15.03.2022 року, зі змісту яких вбачається, що він дійсно 15.03.2022 року під час комендантської години йшов до своєї знайомої, оскільки тільки звільнився, а працівники поліції відмовили йому в проханні супроводити, зазначивши, що він сам може пересуватися по місту, але будь-яких протиправних дій працівникам поліції, які його затримали не здійснював, опору їм не чинив; та поясненнями ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні 12.05.2022 року, вважаю, що адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 , передбаченого ст.185 КУпАП, необхідно закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyevav. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що "…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)".

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 9 Кодексу про адміністративні правопорушення наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Згідно ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає у разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею, є матеріальним, тобто потребує не тільки події, але й наявність вини (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що призвело до настання певних наслідків.

Водночас, з направленого до суду протоколу та наданих до нього документів відсутні підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а навпаки після звільнення просив супроводити його містом, але в проханні йому було відмовлено, та також вказані факти не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається та було встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_1 15.03.2022 року після 20.00 год. пересувався містом в нічний час та був зупинений працівники поліції на вул.Преображенська у м.Одесі за порушення ним комендантської години, але будь-яких протиправних дій за ознаками ст.185 КУпАП не здійснював.

Таким чином, відсутність вини в діях ОСОБА_1 , що призвело до настання наслідків, є свідченням відсутності в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.185 КУпАП.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом", яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому суд також виходить з вимог ст.62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст.62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Аллене де Рібермон проти Франції", Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а винуватість ОСОБА_1 не доведена допустимими і належними доказами.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, що дає суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення адміністративного правопорушення.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне порушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене та відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, суд вважає необхідним закрити провадження в справі.

Керуючись ст.ст.9, 10, 24, 33, 185, 221, 247, 254, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі №522/4478/22 провадження №3/522/4437/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Домусчі Л.В.