Справа № 314/5801/21
Провадження № 3/314/143/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2022 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнняського районного суду Запорізької області Капітонов Є.М., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 ,

на підставі ч.3 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

12.12.2021 року о 20-20 год., ОСОБА_2 в с. Матвіївка по вул. Центральна, 23 керував транспортним засобом ЗАЗ державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медогляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху, чим вчинено правопорушення, передбачене ст.130 ч.3 КУпАП (справа № 314/5801/21).

Крім того, 14.12.2021 року о 23 год. 17 хв. ОСОБА_2 в с. Матвіївка по вул. Гагаріна керував транспортним ЗАЗ державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медогляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху, чим вчинено правопорушення, передбачене ст.130 ч.3 КУпАП.(справа № 314/5802/21).

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

За таких обставин, на підставі ст.ст.268, 277-2 КУпАП, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст.14 ЗУ "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст.53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, підтверджений дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №307103 від 12.12.2021;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №307104 від 14.12.2021;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції від 04.12.2021 року;

- відеозаписами з місця вчинення адміністративного правопорушення;

- матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що зазначені докази в сукупності є достатніми для підтвердження винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують відповідальність особи у вчиненому правопорушенні судом не встановлені. Обставини, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі доказами.

Матеріали справи не містять доказів того, що до особи, зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до суду не надано.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

П. 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Вирішуючи питання стосовно виду адміністративного стягнення та його розміру суд виходить з наступного.

За інформацією наявною в Єдиному державному реєстрі судових ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період 2021 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП 4 рази, а саме:

Постанова від 09.04.2021, справа №336/2024/21, Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортним засобом ЗАЗ 1105-11, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

Постанова від 22.07.2021, справа №14/2735/21, Вільнянський районний суд Запорізької області, керування транспортним засобом ЗАЗ 1105-11, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

Постанова від 03.08.2021, справа №336/5114/21, Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, керування транспортним засобом ЗАЗ 1105-11, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

Постанова від 01.12.2021, справа №314/4876/21, Вільнянський районний суд Запорізької області, керування транспортним засобом ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_2 .

Зазначені постанови, за інформацією Реєстру, набрали законної сили та набули статусу остаточного судового рішення.

За зазначеними постановами на особу було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та (деякими постановами позбавлення права керування транспортним засобом).

Враховуючи вищезазначене, систематичність вчинення адміністративного правопорушення, відсутність реагування з боку особи на вищезазначені постанови та нехтування правил дорожнього руху, суд приходить до що застосування до особи стягнення у виді штрафу не буде мати ефективний характер та не буде відповідати меті адміністративного стягнення визначеній ст. 23 КУпАП.

Отже, суд приходить до висновку про накладення на особу адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб, що з урахуванням особи та його поведінки буде відповідати меті адміністративного стягнення за ст.23 КУпАП.

За визначеною вище постановою від 01.12.2021про адміністративне правопорушення особа 26.10.2021 керувала транспортним засобом ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_2 .

Щодо можливості та необхідності конфіскації транспортного засобу, суд виходить з наступного.

В контексті визначення дефініції - «власник» за ст.130 КУпАП, суд виходить з тлумачення ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, за якою тлумачення «власник» є ширшим ніж визначення терміну «власник» в національному законодавстві.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Такий підхід обумовлюється тим, що за ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. За вимогами ч.5 ст.319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Оскільки транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а керування ним особою в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, в тому числі і з ознаками такого стану, створює особливу небезпеку, як для особи яка керує транспортним засобом в такому стані, так і для інших учасників дорожнього руху, їх життя, здоров`я та майна, ст.319 ЦК України покладає на титульного власника зобов`язання здійснювати контроль за порядком використання транспортного засобу.

Самоусунення титульного володільця від обов`язку контролю за порядком використання транспортного засобу, та тривале володіння та користування транспортним засобом іншою особою, покладає такі обов`язки контролю та дотримання порядку використання транспортного засобу на таку особу, що відповідає ознакам «власника» в контексті ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та відповідної практики ЄСПЛ.

Залишення транспортного засобу у особи, яка систематично порушує правила дорожнього руху та використовує засіб в умовах підвищеної загрози життю та здоров`ю учасників дорожнього руху, за умови відсутності належного контролю з боку титульного власника майна, на переконання суду не відповідатиме меті ст.130 КУпАП, а саме забезпеченні безпеки дорожнього руху та запобіганні керуванню транспортним засобом особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.

Конфіскація майна транспортного засобу, на переконання суду, є належним, дієвим та ефективним засобом направленим на досягнення та реалізацію мети за ст.130 КУпАП - забезпечення безпеки дорожнього руху та недопущення подальшого використання транспортного засобу в порушення встановлених правил.

Отже, суд приходить до висновку, що конфіскація транспортного засобу є спів мірним засобом втручання в конвенційні права особи відносно інтересів суспільства, щодо забезпечення та дотримання вимог безпеки дорожнього руху та недопущення фактичного використання транспортних засобів, особами, які не мають на те відповідних прав та використовуються транспортні засоби у стані (або з ознаками) алкогольного/наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто суд вважає накласти стягнення у межах санкції за ч.3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративного правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 36, 40-1, 130 ч.3, 221, 246, 248, 249, 251, 252, 256, 279, 280, 283-285 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати справи № 314/5801/21 за ч. 3 ст. 130 КУпАП та № 314/5802/21 за ч. 3 ст. 130 КУпАП про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП в одне провадження, присвоїти об`єднаній справі № 314/5801/21.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арештуна строк 15 (п`ятнадцять) діб.

Транспортний засіб автомобіль ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 - конфіскувати в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в доход держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Для сплати судового збору кошти перерахувати:

Стягнення судового збору на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя : Є.М.Капітонов

12.01.2022