Справа № 942/1237/21
Провадження № 33/810/233/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Василович Г.Ю. за участю ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, та прокурора Сухіна Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову судді Новопсковського районного суду Луганської області від 03 листопада 2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого вчителем Писарівського загального закладу середньої освіти І-ІІ ступенів Новопсковської селищної ради Луганської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 , будучи депутатом Риб`янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області сьомого скликання та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія Закону, примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та абзацу 1 п.2-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно 02.06.2020 о 17 год. 30 хв., без поважних причин, подав на офіційний веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, за формою, що визначається Національним агентством.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 03 листопада 2021 року у зв`язку з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права та закрити провадження у справі.

Посилаючись на упередженість та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи вказує, що при складані протоколу йому не було роз`яснено його прав, відповідно до ст. 268 КУпАП, не було надано можливості йому надати пояснення до протоколу, не були допитані свідки.

Вказує, що ним було повідомлено ОСОБА_2 , яка складала протокол, про те, що головною причиною невчасно поданої декларації була несправність першого електронного ключа, також причиною невчасної подачі декларації було запровадження карантинних обмежень.

Протокол складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, не вірно зазначено місце вчинення правопорушення, не встановлено точних його анкетних даних.

Матеріали справи є копіями та засвідчені з порушеннями, а тому вважає, що долучені до протоколу матеріали справи не мають юридичної сили та не можуть бути доказами.

Зазначає, що його повноваження не підтверджено документально.

Крім того, суддя Стеценко О.С. змінила фабулу адмінпротоколу, вказавши замість рішення Риб`янцівської сільської ради від 11.11.2015 року № 1/4, як в протоколі, на протокол Риб`янцівської виборчої комісії від 26.10.2020 року № 17.

Зазначає, що ні матеріалами справи, ні в судовому засіданні його вина у вчиненні корупційного правопорушення не доведена

Також вказує, що в період, відведений на подання декларації, він хворів, що підтверджується довідкою, також декілька днів не працював сайт НАЗК, що є поважними причинами порушенням строків, тому необхідно було на цей термін продовжити час на подання декларації.

Вказує, що завчасно намагався оформити документи для подання декларації, а тому висновок суду про те, що протягом 6 місяців він не міг подати декларацію, не відповідають дійсності.

Апелянт також вказує, що він під час судового засідання 03.11.2021 подав клопотання про повернення адміністративного протоколу та матеріалів справи на дооформлення у зв`язку зі значними порушеннями, проте вказане клопотання не було вирішено.

Також вказує, що останнім днем подачі декларації в 2020 році було 31 травня 2020 року, дані з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 31.05.2020 року він отримав 01.06.2020 року, а подав декларацію 02.06.2020 року, то даний факт на його думку, говорить про те, що він не мав умислу на несвоєчасне подання електронної декларації, а тому не може нести відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив закрити провадження у справі, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи, провівши судові дебати, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції керується положеннями ч. 1 ст. 7 КУпАП, відповідно до яких ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а також положеннями ст. 9 КУпАП, згідно яких адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався зазначених вимог закону.

Частина 1 статті 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-ІХ від 17.03.2020 внесені зміни до Розділу XIII «Прикінцеві положенім» Закону України «Про запобігання корупції» та встановлено строк подання декларації до 1 червня.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд за клопотанням ОСОБА_1 заслухав пояснення свідків ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , який є сусідом останнього.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду апеляційної інстанції, що у його батька ОСОБА_1 була проблема з електронним ключем та він не працював у період з 29.05.2020 по 01.06 2020 рр. У зв`язку з чим він три дня допомагав батьку відправити Декларацію до НАЗК, яка була відправлена 02.06.2020 року.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду апеляційної інстанції, що наприкінці травня 2020 року він зустрів біля Приватбанку ОСОБА_1 , який намагався заплатити щось та простояв в черзі тривалий час.

З змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 слідує, що він посилався на свідка ОСОБА_4 , який може підтвердити, що він декілька днів не міг потрапити до Приватбанку для отримання ключа у зв`язку з карантинними заходами та чергою, а його син ОСОБА_5 може підтвердити про допомогу йому в домашніх умовах відновити електронний ключ.

Зазначено знайшло своє підтвердження в апеляційному суді, однак вказані свідки не підтвердили той факт, що у ОСОБА_1 протягом шести місяців ( 1-го півріччя 2020 року) були поважні причини для пропуску строку на подачу Декларації, вони лише говорили про три дні.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік до 01.06.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав декларацію за 2019 рік лише 02.06.2020 о 17 годині 30 хвилині, тобто з порушенням встановлених Законом строків (а.с. 38-47, 50).

Вирішуючи питання поважності причин щодо пропуску строку для подання декларації суд першої інстанції встановив наступне.

Суд зазначив, що ОСОБА_1 не подано жодного доказу на підтвердження того, що він не мав можливості протягом шести місяців /1-го півріччя 2020 року/ подати декларацію, як того вимагає Закон.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до листа НАЗК від 24.06.2020 № 71-03/27282/20 про роботу інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» зазначено, що у період з 17 год. 00 хв. 03.01.2020 по 12 год. 40 хв. 04.01.2020 мала місце помилка у відсутності доступу до персонального кабінету та ненадходженням листів з посиланням для зміни кваліфікаційного електронного підпису. Також вказано, що за інформацією адміністратора ІТС Реєстр ДП «УСС» з 09 год. 00 хв. 15.01.2020 по 12 год. 25 хв. 15.01.2020 при спробі подання або збереження документів в ІТС Реєстр виникала помилка «Помилка. Не вдалося з`єднатися з сервером. Спробуйте пізніше.» Також зазначено, що з 10 год. 00 хв. 11.03.2020 в окремих користувачів на етапі автентифікації та при спробах подання і збереження документів в ІТС Реєстр виникали помилки, які були усунуті 12.03.2020 о 16 год. 00 хв. (а.с.55).

Відповідно до відповіді на запит від 10.08.2021 № 2651 КНП «Новопсковське територіальне медичне об`єднання Новопсковської селищної ради» ОСОБА_1 в період часу з 01.01.2020 по 01.06.2020 за стаціонарною та амбулаторною медичною допомогою не звертався.

Таким чином суд дійшов обґрунтованого висновку що у вказаний період ОСОБА_1 не мав жодної поважної причини на несвоєчасне подання декларації та не довів суду про неможливість своєчасно подати декларацію.

Суд першої інстанції надав належну оцінку кожному з доводів ОСОБА_1 , які наведені ним і в апеляційній скарзі, тому апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 були порушені встановлені законодавством строки для подання декларації без поважних на те причин.

Відповідно до протоколу № 185 від 27.08.2021 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від його підпису, отримання копії цього протоколу та надання пояснень до нього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо не роз`яснення йому його прав, ненадання можливості дати пояснення до протоколу є безпідставними, оскільки останній мав можливість реалізувати свої права при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив чому він відмовився від підпису про отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_2 . Він працівнику поліції заявив, що ніяких правопорушень не здійснював, в т. ч корупційних, та полеміка з нею зводилася лише для того, що вона зобов`язана передати йому протокол для підпису. Після чого вона ніяких дій не здійснювала з ним.

Як слідує з змісту постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 давав пояснення суду про те, що він вину у вчиненому правопорушенні не визнає та вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений зі значними порушеннями. Копія протоколу не відповідає оригіналу, який знаходиться в матеріалах справи. Він під час складання протоколу не був присутній. ОСОБА_2 надала йому тільки 9 листів протоколу та сказала розписатися в ньому. З жодною статтею КУпАП особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомлено не було. Місце складання протоколу та дата вчинення правопорушення не відповідають дійсності. Він вважає, що датою правопорушення є 01.06.2020, а не дата подачі декларації 02.06.2020. Йому не зрозуміло, чому не враховано, що коли він отримав електронний ключ, то подати декларацію не зміг, а 02.06.2020 подав за 2 години. ОСОБА_2 не звернула увагу на те, що він хворів в період декларування та в цей час не працював сайт декларацій, то на вказаний термін йому повинно бути продовжено строк подачі декларації. Крім того, в той час діяв карантин, він був зайнятий на заняттях, а тому він не міг своєчасно подати декларацію з поважних причин.

Також в судовому засідання була допитана ОСОБА_2 , як особа, яка складала протокол щодо ОСОБА_1 , та пояснила, що під час складання протоколу ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення його з правами, відмовився від дачі пояснень, відмовився від отримання примірнику протоколу, про що є відповідні відмітки у протоколі.

При цьому суду зазначив, що допит вказаного свідка проведено за клопотанням ОСОБА_1 , питання якого фактично зводились до непогодження з діями свідка під час складання протоколу та збирання доказів для складання протоколу.

Окрім того, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що працівник поліції ОСОБА_2 незаконно отримала його податковий код, оскільки вона діяла у межах своїх повноважень.

Перевіряючи інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що подання декларації 02.06.2020 за місцем свого проживання не є місцем вчинення, оскільки обов`язок подати декларацію у ОСОБА_1 виник у місці роботи як депутата.

При цьому суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що він фізично не міг подати декларацію 02.06.2020 року, оскільки Риб`янцівська сільска рада працювала до 17-00, а декларація була подана ним о 17 год. 30 хв.59 сек. за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 також зазначив, що зайнятість на роботі, де він отримує заробітну плату та платить податки, не давала йому можливості постійно займатися виготовленням ключа, подачі заяви на отримання довідки про доходи, подачею самої декларації. Держава, надавши йому функції на ії виконання, не забезпечила йому жодних умов для їх здійснення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що вищевказані доводи ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки, як слідує з змісту постанови суду, суд обґрунтовано критично оцінив посилання останнього на те, що він був зайнятий на заняттях у школі, а тому не міг своєчасно подати декларацію.

Так, з матеріалів справи суд встановив, що на момент обрання ОСОБА_1 депутатом він вже обіймав посаду вчителя фізичної культури Писарівської ЗОШ І-ІІ ст.

Згідно із відомостями, які вказані у публічній частині інформаційно- телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 за попередні роки своєчасно подавав декларації, а саме за 2017-2019 роки.

Обіймання посади вчителя у період з 2017 рік по 2019 рік не завадило ОСОБА_1 подати своєчасно декларацію.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 , що запровадження карантину на території України у 2020 році є поважною причиною в його діях, зазначивши, що у зв`язку з запровадженням карантину на території України законодавець у Законі України № 530-ІХ від 17.03.2020 збільшив терміни подачі декларації до 01 червня 2020 року, що достатньо часу для подання декларантами декларацій з дотриманням покладених на них обов`язків.

Апеляційний суд погоджується з оцінкою суду посилання ОСОБА_1 на те, що його слід звільнити на підставі п. 2-1 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. 2-1 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування, які у період до 1 червня 2020 року не мали можливості подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену абзацом першим частини другої статті 45 цього Закону, або повідомлення про суттєві зміни у майновому стані відповідно до статті 52 цього Закону у зв`язку із встановленням на території їх проживання карантинно-обмежувальних заходів, звільняються від відповідальності за несвоєчасне подання такої декларації чи повідомлення у зазначений період.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 не подано жодного доказу на підтвердженім того, що він не мав можливості протягом шести місяців /1-го півріччя 2020 року/ подати декларацію, як того вимагає Закон.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в період декларування він хворів та сайт не працював, а тому на цей термін слід продовжити йому строк подачі декларації, не відповідає вимогам Закону України «Про запобігання корупції».

Перевіряючи вищезазначене посилання ОСОБА_1 , яке є також одним із доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції звернув увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що у листі НАЗК від 24.06.2020 № 71-03/27282/20 про роботу інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» зазначено, що у період з 17 год. 00 хв. 03.01.2020 по 12 год. 40 хв. 04.01.2020 мала місце помилка у відсутності доступу до персонального кабінету та ненадходженням листів з посиланням для зміни кваліфікаційного електронного підпису. Також вказано, що за інформацією адміністратора ІТС Реєстр ДП «УСС» з 09 год. 00 хв. 15.01.2020 по 12 год. 25 хв. 15.01.2020 при спробі подання або збереження документів в ІТС Реєстр виникала помилка «Помилка. Не вдалося з`єднатися з сервером. Спробуйте пізніше.» Також зазначено, що з 10 год. 00 хв. 11.03.2020 в окремих користувачів на етапі автентифікації та при спробах подання і збереження документів в ІТС Реєстр виникали помилки, які були усунуті 12.03.2020 о 16 год. 00 хв.

Суд встановив, що у вказані періоди ОСОБА_1 не здійснював спроби зайти до Реєстру декларацій та подати її, що підтверджується послідовністю дій користувача «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.а. 38 - 47).

Окрім того, суд встановив, що з наданої довідки сімейного лікаря вбачається, що ОСОБА_1 звертався до лікаря 06.01.2020,а тому у вказаний період ОСОБА_1 не мав жодної поважної причини на несвоєчасне подання декларації та не довів суду про неможливість своєчасно подати декларацію.

Крім того, як останній зазначив у своїх поясненнях, наданих суду, йому неодноразово нагадували у сільській раді про необхідність подати декларацію.

Суд першої інстанції не встановив підстав для повернення протоколу на дооформлення у зв`язку з тим, що під час розгляду даного матеріалу не встановлені порушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що недоліки у засвідчені матеріалів справи, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення не є суттєвими порушеннями, за яких слід повернути протокол на дооформлення.

Таким чином апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Новопсковського районного суду Луганської області від 03 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського апеляційного суду : Є.В. Тополюк