П О С Т А Н О В А

Іменем України

"23" травня 2022 р. Справа153/416/22

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В. за участю секретаря судового засідання Побережної Т.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Снітка В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 07.04.2022 о 20 годині 10 хвилин по вул.Свободи в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, керував автомобілем RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 03.05.2022 за вх.№2204, надав суду письмові пояснення, які судовому засіданні 03.05.2022 підтримав, зазначивши, що він не керував транспортним засобом 07.04.2022. Коли прибули працівники поліції, автомобіль стояв припаркований. На запитання працівників поліції хто є власником автомобіля, він відповів, що він є власником, працівники поліції попросили документи та звинуватили його в керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. В медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння його не було доставлено, докази того, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладу відсутні. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, тому просить суд закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Снітко В.А., просив закрити провадження у справі, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з тим, що він не керував транспортним засобом, пройти огляд в медичному закладі на стан сп`яніння ОСОБА_1 не пропонувалось, відеофіксація, що здійснювалась працівниками поліції, не є безперервною, а складається з кількох відеофайлів.

Із показань свідка ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 це його знайомий. Точної дати та часу він не пам`ятає, коли він разом із ОСОБА_1 їхали з с.Ратуш, де проживають, в м.Ямпіль, щоб скупитись продуктами в магазині. Оскільки ОСОБА_1 був напідпитку, тому на його прохання він керував автомобілем. Коли вони під`їхали до магазину та вийшли з авто, то через деякий час до них під`їхали працівники поліції. На запитання працівників поліції хто керував транспортним засобом, він відповів, що керував він та показав в додатку "Дія" посвідчення водія, а також вказав, що власником автомобіля є ОСОБА_1 . Після цього працівники поліції одразу ж пішли спілкуватися із ОСОБА_1 , про що вони розмовляли, він не чув.

Із показань свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1 є їх сусідом. 07.04.2022 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 приїхали з с.Ратуш в м.Ямпіль в магазин «Грош», однак магазин був вже закритий, і вони вирішили поїхати до іншого магазину, за кермом автомобіля був ОСОБА_2 . Після того як вони зупинились, десь приблизно через 5 хвилин під`їхали працівники поліції. ОСОБА_2 повідомляв працівникам поліції, що автомобілем керував він, однак, вони запитали хто власник автомобіля і в подальшому спілкувалися із ОСОБА_1 , який їм повідомляв, що автомобілем не керував.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №322844 від 07.04.2022; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ №144408 від 07.04.2022; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапорт; відеозаписи; заслухавши особисті пояснення ОСОБА_1 , а також показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дані ними в судовому засіданні, вважаю не доведеною його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, ознаками цього правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КУпАП є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

А тому, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №322844 від 07.04.2022 суд не бере до уваги як доказ вини ОСОБА_1 , оскільки викладені в ньому обставини про керування ОСОБА_1 07.04.2022 о 20 годині 10 хвилин по вул.Свободи в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, автомобілем RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, достовірно не підтверджені належними та допустимими доказами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.27 Постанови від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справа про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 у справі 404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів, які ним керували, що вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування останнім транспортним засобом, що дало би підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до правил, визначених п.5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Разом із цим, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора з автомобіля патрульної поліції, на яких було б зафіксовано факт керування транспортним засобом RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_1 04.04.2022 о 19 годині 04 хвилині 07.04.2022 о 20 годині 10 хвилин по вул.Свободи в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області водієм ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, жодний із приєднаних до справи доказів не спростовує наведені особою, яка притягується до відповідальності, твердження про те, що він не керував 07 квітня 2022 року о 20 годині 10 хвилин по вул.Свободи в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, автомобілем RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Вищевикладене свідчить про те, що працівниками Національної поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом поза розумним сумнівом, зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. У справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження в справі необхідно закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 130, 221, 251, 245, 247, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Р.В. Швець