Справа № 938/507/21
Провадження № 33/4808/489/22
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Джус Р. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Федорук Ю.І. та представника потерпілого адвоката Дикуна І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Федорук Ю.І. на постанову судді Верховинського районного суду від 21.06.2022 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою щодо ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

підставі ст. 38 КУпАП закрито провадження у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Як вказано у постанові суду, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 04.08.2021 о 18 год 50 хв в смт Верховина по вул. Жаб`євська, керуючи автомобілем марки «LAND ROVER», номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, а також не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався дистанції, внаслідок чого вчинив ДТП з мотоциклом марки BMW R 1200GS, під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1 та п.13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КпАП України.

Крім того, з іншого протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він 04.08.2021 о 18 год 50 хв після вказаного ДТП залишив на порушення встановлених правил місце автопригоди, до якого він був причетний.

В апеляційній скарзі захисник Федорук Ю.І. оспорює законність постанови судді, вважає, що постанова винесена з порушенням норм права. Стверджує, що попри закриття провадження у справі за строком давності, фактично було встановлено вину ОСОБА_1 та заперечує її. Зазначає, що в діях ОСОБА_1 не може бути порушення вимог п.12.1,13.1 ПДР України, оскільки однією із причин настання ДТП є порушення правил ПДР України іншим учасником руху ОСОБА_2 . Вважає, що безпідставно встановлено вину ОСОБА_1 , судом не було взято до уваги висновок експерта, в результаті чого не було встановлено істину у даній автопригоді. Вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 з 5.03.2022 року перебуває в лавах ЗСУ, копію постанови ним не було отримано, а про існування постанови дізнався тільки 18.07.2022 року. Просить поновити строк на оскарження постанови судді, останню скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Пропущений апелянтом апеляційний строк підлягає поновленню для забезпечення доступу особи до правосуддя, оскільки апелянт та його підзахисний ОСОБА_1 не були під час проголошення судового рішення, останній перебуває на службі в ЗСУ з 5.03.2022 року і постанову суду отримав з запізненням, що завадило вчасно подати апеляційну скаргу.

Перевіривши справу, заслухавши позиції сторін, проаналізувавши апеляційні доводи, суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в адміністративній справі повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню.

Суд, перевищивши процесуальні повноваження, провів судовий розгляд після закінчення строку давності у цій справі, чим порушив вимоги ст. 247 п.7 КУпАП, що є підставою для скасування постанови.

Із змісту вказаної норми прямо слідує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає (невідкладному) закриттю у зв`язку із закінченням на момент судового розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Вищевказана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення через закінчення строків давності.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з положеннями ст. 284 КУпАП про те, що судовим рішенням, що підтверджує вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу. Однак, оскаржена постанова суду не належить до вказаних категорій, тому визнання вини ОСОБА_1 при закритті справи є незаконним.

Отже, наявність або відсутність вини особи встановлюється лише під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, при умові, що на час розгляду справи не закінчився строк давності, що було порушено судом першої інстанції у цій справі. Недотримання цих вимог закону привело до невиправданого затягування судового розгляду, який мав бути завершений зразу після завершення 3-міячного строку. Закінчення строку давності у цій справі було процесуальною перешкодою для суду будь-яким чином продовжувати у ній провадження, незважаючи на призначення експертизи, вона підлягала закриттю.

Таким чином, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП. Із змісту цієї норми прямо слідує, що законодавцем встановлено чіткий і достатній строк (3 місяці), протягом якого можна доводити чи спростовувати вину правопорушника, однак після його закінчення цього робити вже не можна, тому що не дозволяє закон.

Враховуючи, що у цій справі датою вчинення правопорушень є 5.08.2021 року, а постанова судді першої інстанції винесена 21.06.2022 року, тобто з перевищенням 3-х місячного строку давності, то справа щодо ОСОБА_1 мала бути закрита суддею без продовження провадження, без дослідження доказів і встановлення чи заперечення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Наявність різної судової практики з цього приводу на переконання судді-доповідача не є підставою для залишення оскарженої постанови суду без змін. Доцільність підтвердження вини особи у таких справах для майбутньої можливої приюдиції при вирішенні цивільних позовів, слід вважати помилковим, оскільки у порядку цивільного судочинства може бути вирішено будь-який цивільно-правовий спір, в тому числі з приводу цієї автоподії, без наявності постанови суду про підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином постанова суду не може залишатись в силі, вона підлягає скасуванню із закриттям справи щодо ОСОБА_1 за строком давності без підтвердження його вини і без його виправдання.

Крім того, суд допустив істотну суперечність в постанові. На початку мотивувальної частини постанови суд розкрив обставини подій, пославшись на зміст протоколів у цій справі. Це означає, що суд сам не встановив фабулу адміністративного звинувачення, яке він визнав доведеним, а послався на зміст протоколів, що могло бути лише при виправданні правопорушника. Така істотна суперечність викликає сумнів в наступному висновку суду про доведеність вини правопорушника.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки для визначення наявності чи відсутності складу правопорушення необхідно проводити дослідження доказів, на що є зазначена вище процесуальна перешкода.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Федорук Ю.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу захисника Федорук Ю.І. задовольнити частково, постанову судді Верховинського районного суду від 21.06.2022 щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.7 КУпАП у зв`язку з закінченням строку давності накладення на нього адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя : Б.М. Гриновецький