КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №33/824/1682/2022 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною вищою освітою, не працює, одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №304561 від 28.09.2021 року - ОСОБА_1 28.09.2021 року о 16:45 год. керував автомобілем, марки «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Київ по вул. Цвєтаєвої, 12, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відтак, своїми діями водій порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп..

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що скаржник при подачі первісної апеляційної скарги мав два її примірники, один для суду, інший для відмітки канцелярії про отримання нею апеляційної скарги, однак, суд першої інстанції у той час працював в особливому режимі, і документи подавались у картонну скриньку при вході до суду, і скаржник випадково у скриньку випадково поклав примірник без підпису. Також, звертає увагу суду, що первісну апеляційну скаргу подано в строк, а саме 06.05.2022 року. А також вказує, що 11.06.2022 року ним отримано постанову Київського апеляційного суду від 11.05.2022 року з підстав не підписання апеляційної скарги.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в порушення закону, працівники поліції його не зупиняли взагалі, оскільки автомобілем він не керував, а 28.09.2021 року о 16 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Цвєтаєвої, у дворі будинку № 12, я не керував автомобілем марки «Шкода Рапід», д.н.з. НОМЕР_1 , а просто сидів в салоні автомобіля з відкритими дверима та чекав товариша. Мій автомобіль був припаркований біля пішохідного тротуару де переді мною припарковані і інші автомобілі. Тобто, це прибудинкова територія де знаходяться багато автомобілів, які залишають мешканці будинків котрі знаходяться поруч.

Звертає увагу суду на те, що з відеозапису, який був оглянутий в судовому засіданні, в супереч зазначеного в оскаржуваній постанові вбачається, що працівники патрульної поліції його не зупиняли, а просто під`їхали до нього; транспортним засобом він не керував, а перебував в автомобілі з відкритими дверима; автомобіль в рух ним приведений не був; двигун в автомобілі був вимкнений; автомобіль був запаркований біля тротуару, де проходять пішоходи у дворі будинку на прибудинковій території; перед автомобілем та поруч знаходяться припарковані і інший автомобілі.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції відмовив йому у задоволенні клопотання про виклик у якості свідка працівника поліцій, який складав протокол для дачі пояснень в суді, яким саме чином він був зупинений, тощо.

Посилається на практику, яка викладена у постановах Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17 та від 20.02.2019 року у справі №404/4467/16-а.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Галич О.М. та ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги і просилм її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

Встановлено, що 06 травня 2022 року ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду (а.с. 30).

11 травня 2022 року Київським апеляційним судом повернуто ОСОБА_1 , апеляційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами (41).

15 червня 2022 року ОСОБА_1 подав повторно апеляційну скаргу у відповідності до вимог 294 КУпАП до суду першої інстанції (а.с. 46).

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАПвстановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього рухуводій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №304561 від 28.09.2021 року - ОСОБА_1 28.09.2021 року о 16:45 год. керував автомобілем, марки «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Київ по вул. Цвєтаєвої, 12, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відтак, своїми діями водій порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, з якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду;

- у зобов`язанні ОСОБА_1 не керувати ТЗ та залишити його за адресою м. Київ, вул. Цвєтаєвої, 12;

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР.

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. У графі пояснення ОСОБА_1 нічого не зазначив.

Виявлені працівниками поліції 28.09.2021 року у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння в розумінні п. п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 28.09.2021 року за участю ОСОБА_1 .

Так, з відеофайлу вбачається, що інспектор поліції пропонує водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак водій відмовився від проходження огляду.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Також працівниками поліції роз`яснено водієві, що його дії розцінюються, як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, щоз відеозапису, який був оглянутий в судовому засіданні, в супереч зазначеного в оскаржуваній постанові вбачається, що працівники патрульної поліції його не зупиняли, а просто під`їхали до нього; транспортним засобом він не керував, а перебував в автомобілі з відкритими дверима; автомобіль в рух ним приведений не був; двигун в автомобілі був вимкнений; автомобіль був запаркований біля тротуару, де проходять пішоходи у дворі будинку на прибудинковій території; перед автомобілем та поруч знаходяться припарковані і інший автомобілі, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки протокол складено на підставі п. 2.5 Правил дорожнього рухуна підставі відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час зупинки цікавився у поліцейського, що він порушив та заперечень щодо керування ним транспортним засобом не висловлював. Обставини відмови від проходження на стан сп`яніння, що складають склад адміністративного порушення зафіксовано повністю. Крім того, у випадку не згоди із протоколом та діями працівників поліції, ОСОБА_1 мав можливість самостійно звернутись до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції відмовив йому у задоволенні клопотання про виклик у якості свідка працівника поліцій, який складав протокол для дачі пояснень в суді, яким саме чином він був зупинений, тощо, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи мав можливість реалізувати своє право на подання клопотань, в тому числі і на виклик свідків.

Посилається на практику, яка викладена у постановах Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17, апеляційний суд відхиляє, оскільки у даній справи розглядався адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови щодо адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яке розглядається працівником поліції на місці його вчинення.

Посилається на практику, яка викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі №404/4467/16-а, апеляційний суд відхиляє, оскільки у даній справи розглядався адміністративний позов про визнання дій протиправними з підстав вилученняспівробітниками патрульної поліції транспортного засобу, що свідчить про не релевантність вказаних правовідносин до даної справи.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко