Номер провадження: 33/813/469/22
Номер справи місцевого суду: 523/351/22
Головуючий у першій інстанції Ружицький В. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Потапенко Євгена Вікторовича на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2022 року за вчинення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Стягнуто в дохід Держави з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Не погоджуючись із постановою суду, представник ОСОБА_1 Потапенко Євген Вікторович подав апеляційну скаргу,у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності змінити в частині накладення адміністративного стягнення - з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців на штраф в розмірі 850 грн.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 17.05.2022 року з`явився апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Потапенко Є.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Потапенко Є.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП апелянтом не оскаржується.

Разом з тим, у доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 Потапенко Є.В. посилається на те, що поза увагою суду залишилися деякі обставини, які свідчать про можливість застосування менш суворого стягнення, аніж позбавлення права керування транспортними засобами.

Апеляційний суд визнає обґрунтованими такі доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Згідно з положеннями ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що при призначенні ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, судом першої інстанції не були в достатній мірі враховані дані про особу правопорушника, ступінь його вини та обставини, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, при накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що в судових засіданнях ОСОБА_1 при наданні пояснень підтвердив незнання ПДР України, з урахуванням того, що при керуванні транспортним засобом ОСОБА_1 керується не правилами дорожнього руху, а своїми баченням тої чи іншої ситуації з огляду на те як роблять інші, а не як вказано в ПДР України, тому суд вважав що має бути призначене покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

В свою чергу апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 , під час апеляційного перегляду справи в повному обсязі визнав свою вину, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, правопорушення вчинив з необережності, в результаті дорожнього-транспортної пригоди автомобілям завдані незначні механічні пошкодження, автомобіль ним використовується в робочих цілях.

Більш того, санкція ст.124 КУпАП передбачає два альтернативних види адміністративних стягнень:

1)штраф;

2)та позбавлення права керувати транспортними засобами.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинен мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Адміністративне правопорушення (проступок) - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на охоронювані законом суспільні відносини і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення характеризується низкою ознак: дія або бездіяльність, тобто діяння; діяння суспільно небезпечне; діяння протиправне; діяння винне; діяння каране.

За наявності таких обставин, позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами, на думку апеляційного суду, не можна визнати обґрунтованим.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що є підстави для призначення ОСОБА_1 менш суворого адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу.

Суд вважає, що таке адміністративне стягнення, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже повністю досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Відповідно до ст.294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржувану постанову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Потапенко Євгена Вікторовича задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2022 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців на адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра