Справа № 304/1628/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
05.05.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу представниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Різак Н. М.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, українця, громадянина України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 17 грудня 2020 року, о 00 год 40 хв, по вул. Центральній, у селі Т. Ремета, Перечинського району Закарпатської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», р/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, чим порушив приписи п. п. 2.4, 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
Постановою судді від 29 січня 2021 року справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 та ч. 1. ст. 130 КУпАП об`єднані в одне провадження.
В апеляційній скарзі адвокатка Різак Н.М. вказує на те, що постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Стверджує, що розгляд справи у місцевому суді проведено за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «свідки» відсутні відомості про осіб, які були свідками проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. На думку апелянтки, суд повинен був викликати вказаних у протоколі свідків для надання пояснень безпосередньо у судове засідання, однак, цього не зробив. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази про дотримання працівниками поліції порядку направлення ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння до медичного закладу, як того вимагає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція). Просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його представниці, адвокатки Різак Н. М., яких належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується довідкою про доставку SMS - повідомлення від 04.02.2022; при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від вказаних осіб до суду не надходило. Апеляційний суд бере до уваги і те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представниці, адвокатки Різак Н. М., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, апеляційний суд відхиляє враховуючи такі обставини.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість цієї особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
У відповідності до приписів ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№394546 убачається, що 17.12.2020, о 00 год 40 хв, по вул. Центральній, у селі Т. Ремета, Перечинського району Закарпатської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», р/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протоколом також підтверджується, що своїми підписами ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом процесуального документу ознайомлений, відомості щодо його особи правильні, копію протоколу йому вручено.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що освідування водія ОСОБА_1 проводилось за допомогою прилажу «Драгер 6810» (а. с. 2).
Роздруківкою приладу «Драгер» підтверджується, що на момент проходження огляду водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з результатом 1, 80 % проміле (а. с. 3).
Вказані у протоколі обставини підтвердили свідки події, громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з пояснень яких убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 1, 80 % проміле (а. с. 3, 4).
На відеозаписі, який міститься на DVD-диску чітко зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , спілкування поліцейських з водієм ОСОБА_1 , процедуру проходження ним огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер», а також результати освідування 1,80 % проміле (а. с. 7).
Докази, які досліджені та перевірені апеляційним судом на предмет належності, допустимості та достовірності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Даними рапорту працівника поліції Шкріба В. М. підтверджено, що 17 грудня 2020 року, о 00 год 40 хв, по вул. Центральній, у селі Т. Ремета, Перечинського району Закарпатської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», р/н НОМЕР_1 , на вимогу про зупинку автомобіля не реагував, проігнорував вимоги про зупинку, які подавались як шляхом звукової сигналізації, так і за допомогою проблискових маячків, у зв`язку з чим автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено шляхом його переслідування патрульним автомобілем та подальшим блокуванням.
Вищевказані докази, які досліджені та перевірені апеляційним судом на предмет належності, допустимості та достовірності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності також підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.4 «а» ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ст. 122-2 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено жодних відомостей, які би давали підстави вважати, що працівник поліції ОСОБА_4 був упереджений під час спілкування та перевірки особи водія, а також при направленні ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП адміністративних правопорушень, що в нього були підстави для фальсифікації процесуальних документів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейського Шкріби В. М. у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівник поліції при виконанні своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих їм повноважень.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейського були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були свідками проходження огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, у результатах розгляду справи, - у підтвердженні таких даних у матеріалах справи відсутні належні докази, їх також не додано і до апеляційної скарги.
Апеляційний суд розцінює критично твердження апелянтки про те, що у суді першої інстанції ОСОБА_1 жодних пояснень з приводу вказаної події не надав, у зв`язку з чим суд не з`ясував фактичні обставини справи. Відхиляючи вказані доводи, суд апеляційної інстанції бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 належним чином повідомлено про розгляд справи у суді першої інстанції, однак, до суду він не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. Натомість, з оскаржуваної постанови убачається, що у судовому засіданні була присутня його представниця, адвокатка Різак Н. М., яка зокрема пояснила, що причиною відсутності її підзахисного є те, що ОСОБА_1 не прибув до суду через підозру на коронавірусну хворобу. При цьому, адвокатка Різак Н. М. зазначила, що у телефонній розмові з нею ОСОБА_1 вину у скоєному визнав, щиро розкаявся.
При оцінці тверджень адвокатки Різак Н. М. відносно того, що у матеріалах справи відсутні докази про дотримання працівниками поліції порядку направлення ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння до медичного закладу, як того вимагає Інструкція,- їх апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ці доводи не впливають на висновки суду першої інстанції, які є правильними та обґрунтованими, беззаперечно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, апеляційний суд звертає увагу на те, що вони повністю узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми для висновку, що ОСОБА_1 свідомо не дотримався вимог п. 2.9 «а» та 2.4 ПДР та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються протоколами про адміністративні правопорушення, які згідно зі ст. 251 КУпАП є належними та достатніми доказами у справі про адміністративне правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також поясненнями свідків, підстави недовіряти яким - відсутні, та відеозаписом, на якому чітко зафіксований факт вчиненням ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.
Безпідставними апеляційний суд визнає доводи апелянтки про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130КУпАП, у графі «свідки» відсутні відомості про осіб, які були свідками проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. Дослідивши вказаний процесуальний документ та додані до нього матеріали, апеляційний суд констатує, що такі твердження слід визнати недоцільними, адже у протоколі, у графі «свідки, потерпілі» вказано, що водій ОСОБА_1 пройшов освідування у присутності двох свідків - громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які власноруч засвідчили цей факт своїми підписами та окремо, як того вимагає закон, надали з приводу вказаної події письмові пояснення.
Апеляційний суд не погоджується з твердженнями апелянтки про те, що місцевий суд повинен був викликати вказаних у протоколі свідків події для надання пояснень безпосередньо у судове засідання, однак, цього не зробив. Відхиляючи ці доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що у суді першої інстанції стороною захисту це питання взагалі не порушувалось, жодних клопотань про виклик та допит у якості свідків громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до місцевого суду ні ОСОБА_1 , ні адвокатка Різак Н. М. не подавали.
Те, що ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як намагання особи уникнути адміністративну відповідальність за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а», 2.4 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представниця, адвокатка Різак Н.М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Різак Н.М. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН