ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/9984/21

Номер провадження 3/495/44/2022

04 січня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицький С.І., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення : 22 листопаду 2021 року о 00 год.35 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2103 державний номер НОМЕР_1 по вул. Пушкіна в селі Старокозаче у нетверезому стані, огляд проводився на місці зупинки за допомогою алкотестору «Драгер», результат 1,36 % проміле, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Братінов І.П. в інтересах ОСОБА_2 просив суд винести постанову про закриття провадження в даній справі у зв`язку із вчиненням його підзахисним даного правопорушення в стані крайньої необхідності, посилаючись на те, що у протоколі вказано, що водій порушив п.2.9а Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер»0269, що підтверджується тестом 00713, виявлено 1,36 промили.

Наведена обставина підтверджується вказаним вище протоколом та поясненням ОСОБА_1 у протоколі про те, що він випив 100 грамів вина. Інших доказів управління автомобілем у стані сп`яніння у матеріалах адміністративної справи не має.

Із пояснення ОСОБА_1 вбачається, що 21 листопаду 2021 року,близько 23 години, він разом з цивільною жінкою на своєму автомобілю марки ВАЗ 2103 із села Старокозаче Білгород-Дністровського району приїхав на день народження до родичів у село Зеленівка Білгород-Дністровського району. Там він випив 100 грам вина,більше нічого не пив. Після 24 годин хлопчику ОСОБА_3 ,9 років,стало погано, він скручений знаходився на ліжци,тримався руками за живіт,стогнав,він мабуть отруївся або щось з`їв. Батьки його побоювалися за його життя та здоров`я. Хтось почав дзвонити до швидкої допомоги, але не могли додзвонитися, так як зв`язок у селі дуже поганий. Хлопчика було необхідно терміново завезти до лікарні, так як хлопчик міг померти, ФАП у селі не має, ліків не було та й не знали,що йому давати.

Так як тільки в нього був автомобіль, то батьки дитини попросили його завезти дитину у лікарню в село Старокозаче, так як могли настати тяжкі наслідки,він погодився та разом з батьками хлопчика,його сестрою, жінкою та ОСОБА_4 поїхав у лікарню. У дорозі хлопчику було також погано. Перед селом Старокозаче зустріли автомобіль з поліцейськими, він сам зупинився,до автомобілю підійшов поліцейський,потребував документи, потім запросив до їх автомобілю,де він розповів їм, що випив 100 грамів вина, хлопчику погано, треба терміново доставити його у лікарню. У цей час до автомобілю поліції підійшли батьки та сестра хлопчика та сказали, що дитини зовсім погано, попросили поліцейських викликати швидку допомогу, що вони і зробили. Через декілька хвилин під`їхала швидка допомога за забрала хлопчика разом з батьками до лікарні. Після цього поліцейські надали йому алкотестер та пропонували подути. Він, ОСОБА_6 , став дути, але алкотестер не працював. Потім поліцейський дістав другу трубку, переставив батарейки, сам подув, потім дав йому дути та тестер щось показав. Далі склали протокол,він його підписав, в нього забрали посвідчення водій та сказали їхати додому і він уїхав. Вважає, що діяв у стані крайньої необхідності,так як наслідки могли бути тяжкими, якщо б хлопчика він не повіз у лікарню.

Наведене ОСОБА_1 повністю підтверджується наступним:

Поясненнями ОСОБА_7 про те, що він разом з сім`єю 21 листопаду знаходився у селі Зеленівка на дні народженні, після 24 години сину ОСОБА_8 , 9 років,стало погано, він кричав від болю,стогнав, він та мама сина побоювалися ,що дитина може вмерти. Стали дзвонити на швидку допомогу,але не могли додзвонитися, не було зв`язку. Так як окрім ОСОБА_1 нікого не було з автомобілем, то ОСОБА_6 погодився на їх прохання завезти сина у лікарню. По дорозі син також стогнав, перед селом Старокозаче зустріли поліцію, ОСОБА_6 зупинився, потім вони попросили поліцейських викликати швидку допомогу,що вони і зробили. Через деякій час прибула швидка допомога, вони з сином поїхали до лікарні, де сину надали допомогу. Якби ОСОБА_6 не погодився везти сина у лікарню, то наслідки могли бути дуже поганими.

Поясненнями ОСОБА_9 про те, що вона 21 листопаду 2021 року була на дні народжені у селі Зеленівка Білгород-Дністровського району, ОСОБА_10 приїхав з жінкою пізно,випив грамів 100 вина,був поруч з нею. Через деякій час коли гости були у дворі,а вона залишилася в однієї із кімнат,забігла сестра ОСОБА_8 та сказала, що брату дуже погано, коли підійшли до хлопчика, то він руками держався за живіт,сильно стогнав,рвав, його треба було терміново доставити до лікарні. Так як швидку допомогу не змогли викликати, то батьки дитини попросили ОСОБА_1 ,якій один був з автомобілем, завезти їх з сином до лікарні. Вона разом з батьками та дітьми також сіла у автомобіль і усі поїхали до лікарні. По дорозі хлопчику було дуже погано, біля села Старокозаче зустріли поліцію, ОСОБА_6 пояснив поліції ситуацію, хлопчика намагалися вивести із машини, він падав, непритомну вав, поліція викликала швидку допомогу,яка приїхала та забрала хлопчика. Дитини погрожувала реальна загроза, якщо б ОСОБА_6 не погодився везти хлопчика у лікарню, то не відомо чім б усе закінчилося.

З відповіді станції екстреної(швидкої) допомоги від 10.12.2021 року на запит адвоката вбачається, що 22 листопаду 2021 року о 0 год.27 хв. на пункт постійного базування с. Старокозаче від диспетчеру напрямку центральної диспетчерської надійшов виклик за адресою с. Старокозаче, вул. Пушкіна,131 на вулиці, до хворого ОСОБА_3 , 2013 р.н. У 00 год.29 хв. бригада виїхала на виклик,прибуття на місце в 00 г.38 хв. Після збору анамнезу та об`єктивних даних був встановлений діагноз: Токсична дія алкоголю. Хворий був доставлений у центральне відділення Старокозацької лікарні.

З виписного епікризу від 23 листопаду 2021 року Старокозацької лікарні вбачається, що ОСОБА_11 був доставлений каретою швидкої допомоги, скарги на нудоту, блювоту,сонливість, діагноз - алкогольна інтоксикація,надана відповідна медична допомога, виписаний 23 листопаду 2021 року.

За наведених обставинами вважає що дана справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 виходячи з наступного:

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено,що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані,на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа)встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення,поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих,свідків,висновком експерта,речовими доказами,показаннями технічних приладів та технічних засобів,що мають функції фото-і кінозйомки,відеозапису,у тому числі тими,що використовуються особою,яка притягається до адміністративної відповідальності,або свідками,а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото-і кінозйомки,відеозапису,у тому числі тими,що використовуються особою,яка притягається до адміністративної відповідальності,або свідками,а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки(відеозапису),які використовуються при нагляді за виконанням правил,норм і стандартів,що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів,актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зважаючи на наведене, вважає, що керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння було здійснено в стані крайньої необхідності, а саме для усунення небезпеки, яка загрожувала ОСОБА_3 , 9 років, заподіяна цим шкода була менш значеною, ніж відвернена.

Ст.17 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявність об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею КУпАП, вказане діяння не є порушенням .

Відповідно до положень ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого , є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення . У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до відповідальності; місце, час вчинення і суть правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З наведеного слідує, що зазначений протокол, разом з долученими до нього матеріалами, є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного правопорушення.

Приписами ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити, у тому числі й питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, а в разі неправильного складання такого протоколу, повернути матеріали адміністративної справи органу, який його склав, для належного (додаткового) оформлення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява №926/08) зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення. оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Згідно ч.2 ст.7 КУпПА провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах. одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 4 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Таким чином провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає закриттю у зв`язку з вчиненням дії в стані крайньої необхідності.

Крім того, зазначив, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу без присутності двох свідків, також в протоколі відсутні вказівки на свідків та відсутні письмові пояснення свідків. Інших доказів співробітниками поліції з цього приводу надано не було.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав думку свого захисника. Зазначив, що 21 листопаду 2021 року,близько 23 години, він разом з цивільною жінкою на своєму автомобілю марки ВАЗ 2103 із села Старокозаче Білгород-Дністровського району приїхав на день народження до родичів у село Зеленівка Білгород-Дністровського району. Там він випив 100 грам вина,більше нічого не пив. Після 24 годин хлопчику ОСОБА_3,9 років,стало погано, він скручений знаходився на ліжку, тримався руками за живіт, стогнав, він мабуть отруївся або щось з`їв. Батьки його побоювалися за його життя та здоров`я. Хтось почав дзвонити до швидкої допомоги, але не могли додзвонитися, так як зв`язок у селі дуже поганий. Хлопчика було необхідно терміново завезти до лікарні, так як хлопчик міг померти, ФАП у селі не має, ліків не було та й не знали,що йому давати. Так як тільки в нього був автомобіль, то батьки дитини попросили його завезти дитину у лікарню в село Старокозаче, так як могли настати тяжкі наслідки,він погодився та разом з батьками хлопчика,його сестрою, жінкою та ОСОБА_4 поїхав у лікарню. У дорозі хлопчику було також погано. Перед селом Старокозаче зустріли автомобіль з поліцейськими, він сам зупинився,до автомобілю підійшов поліцейський,потребував документи, потім запросив до їх автомобілю,де він розповів їм, що випив 100 грамів вина, хлопчику погано, треба терміново доставити його у лікарню. У цей час до автомобілю поліції підійшли батьки та сестра хлопчика та сказали, що дитини зовсім погано, попросили поліцейських викликати швидку допомогу, що вони і зробили. Через декілька хвилин під`їхала швидка допомога за забрала хлопчика разом з батьками до лікарні. Після цього поліцейські надали йому алкотестер та пропонували подути, він, ОСОБА_6 ,став дути,але алкотестер не працював. Потім поліцейський дістав другу трубку,переставив батарейки,сам подув,потім дав йому дути та тестер щось показав. Далі склали протокол,він його підписав, в нього забрали посвідчення водій та сказали їхати додому і він уїхав. Вважає, що діяв у стані крайньої необхідності,так як наслідки могли бути тяжкими, якщо б хлопчика він не повіз у лікарню.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що провадження в даній справі підлягає закриттю, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 130 КУпАП, так як працівниками поліції не надано до суду належних та допустимих доказів, щодо керування останнім транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Документи які було долучено до матеріалів адміністративної справи, суд вважає не належними та не допустимими доказами, оскільки під час їх дослідження судом не було встановлено факту вчинення певного діяння ОСОБА_1 та наявність в діянні останнього, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Зазначенні дії позбавляють суд можливості постановити законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення в стані крайньої необхідності, виходячи з наступного.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій порушив п.2.9а Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер», що підтверджується тестом № 713, виявлено 1,36 промили, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 у протоколі про те, що він випив 100 грамів вина. Інших доказів управління автомобілем у стані алкогольного сп`яніння до матеріалів адміністративної справи не долучено.

Із пояснення ОСОБА_1 вбачається, що 21 листопаду 2021 року,близько 23 години, він разом з цивільною жінкою на своєму автомобілю марки ВАЗ 2103 із села Старокозаче Білгород-Дністровського району приїхав на день народження до родичів у село Зеленівка Білгород-Дністровського району. Там він випив 100 грам вина,більше нічого не пив. Після 24 годин хлопчику ОСОБА_3 ,9 років,стало погано, він скручений знаходився на ліжци,тримався руками за живіт,стогнав,він мабуть отруївся або щось з`їв. Батьки його побоювалися за його життя та здоров`я. Хтось почав дзвонити до швидкої допомоги, але не могли додзвонитися, так як зв`язок у селі дуже поганий. Хлопчика було необхідно терміново завезти до лікарні, так як хлопчик міг померти, ФАП у селі не має, ліків не було та й не знали,що йому давати. Так як тільки в нього був автомобіль, то батьки дитини попросили його завезти дитину у лікарню в село Старокозаче, так як могли настати тяжкі наслідки,він погодився та разом з батьками хлопчика,його сестрою, жінкою та ОСОБА_4 поїхав у лікарню. У дорозі хлопчику було також погано. Перед селом Старокозаче зустріли автомобіль з поліцейськими, він сам зупинився, до автомобілю підійшов поліцейський,потребував документи, потім запросив до їх автомобілю,де він розповів їм, що випив 100 грамів вина, хлопчику погано, треба терміново доставити його у лікарню. У цей час до автомобілю поліції підійшли батьки та сестра хлопчика та сказали, що дитини зовсім погано, попросили поліцейських викликати швидку допомогу, що вони і зробили. Через декілька хвилин під`їхала швидка допомога за забрала хлопчика разом з батьками до лікарні. Після цього поліцейські надали йому алкотестер та пропонували подути,він, ОСОБА_6 ,став дути,але алкотестер не працював. Потім поліцейський дістав другу трубку,переставив батарейки,сам подув,потім дав йому дути та тестер щось показав. Далі склали протокол,він його підписав, в нього забрали посвідчення водій та сказали їхати додому і він уїхав. Вважає, що діяв у стані крайньої необхідності,так як наслідки могли бути тяжкими,якщо б хлопчика він не повіз у лікарню.

Наведене ОСОБА_1 повністю підтверджується наступним:

Поясненнями ОСОБА_7 про те, що він разом з сім`єю 21 листопаду знаходився у с. Зеленівка на дні народженні, після 24 години сину ОСОБА_8 ,9 років,стало погано, він кричав від болю,стогнав, він та мама сина побоювалися ,що дитина може вмерти. Стали дзвонити на швидку допомогу,але не могли додзвонитися, не було зв`язку. Так як окрім ОСОБА_1 нікого не було з автомобілем, то ОСОБА_6 погодився на їх прохання завезти сина у лікарню. По дорозі син також стогнав, перед селом Старокозаче зустріли поліцію, ОСОБА_6 зупинився, потім вони попросили поліцейських викликати швидку допомогу,що вони і зробили. Через деякій час прибула швидка допомога, вони з сином поїхали до лікарні, де сину надали допомогу. Якби ОСОБА_6 не погодився везти сина у лікарню, то наслідки могли бути дуже поганими.

Поясненнями ОСОБА_9 про те, що вона 21 листопаду 2021 року була на дні народжені у селі Зеленівка Білгород-Дністровського району, ОСОБА_10 приїхав з жінкою пізно,випив грамів 100 вина,був поруч з нею. Через деякій час коли гости були у дворі,а вона залишилася в однієї із кімнат,забігла сестра ОСОБА_8 та сказала, що брату дуже погано, коли підійшли до хлопчика, то він руками держався за живіт,сильно стогнав,рвав, його треба було терміново доставити до лікарні. Так як швидку допомогу не змогли викликати, то батьки дитини попросили ОСОБА_1 ,якій один був з автомобілем, завезти їх з сином до лікарні. Вона разом з батьками та дітьми також сіла у автомобіль і усі поїхали до лікарні. По дорозі хлопчику було дуже погано, біля села Старокозаче зустріли поліцію, ОСОБА_6 пояснив поліції ситуацію, хлопчика намагалися вивести із машини, він падав, непритомну вав, поліція викликала швидку допомогу,яка приїхала та забрала хлопчика. Дитини погрожувала реальна загроза, якщо б ОСОБА_6 не погодився везти хлопчика у лікарню, то не відомо чім б усе закінчилося.

З відповіді станції екстреної(швидкої) допомоги від 10.12.2021 року на запит адвоката вбачається, що 22 листопаду 2021 року о 0 год.27 хв. на пункт постійного базування с. Старокозаче від диспетчеру напрямку центральної диспетчерської надійшов виклик за адресою с. Старокозаче, вул. Пушкіна,131 на вулиці, до хворого ОСОБА_11 , 2013 р.н. У 00 год.29 хв. бригада виїхала на виклик,прибуття на місце в 00 г.38 хв. Після збору анамнезу та об`єктивних даних був встановлений діагноз: Токсична дія алкоголю. Хворий був доставлений у центральне відділення Старокозацької лікарні.

З Виписного епікризу від 23 листопаду 2021 року Старокозацької лікарні вбачається, що ОСОБА_11 був доставлений каретою швидкої допомоги, скарги на нудоту, блювоту,сонливість, діагноз - алкогольна інтоксикація,надана відповідна медична допомога, виписаний 23 листопаду 2021 року.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Ст.17 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява №926/08) зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до пункту 4 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Згідно з ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.ст. 9, 24, ч.1 ст.130, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі № 495/9984/21 про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена особою протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.І. Савицький