Справа №431/6255/21
Провадження №3/431/31/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Старобільський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Кудрявцева І.В., при секретарі Дубініній О.О., за участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області у м.Старобільську Луганської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла зі Старобільського РУП ГУНП Луганської області (протокол ВАБ №712862) стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоолександрівка Біловодського району Луганської області, громадянина України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , фізичної особи-підприємця, проживаючого: АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 04.11.2021р. серія ВАБ №712862, 30 жовтня 2021 року особа яка притягається до адміністративної відповідальності фізична особа підприємець ОСОБА_1 на території непродовольчого ринку (залізничного) пл.Базарна здійснював реалізацію продовольчих товарів без наявності проти COVID сертифікату, чим було порушено Постанову КМУ №1236 від 09.12.2020р.

У судовому засіданні особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він на території непродовольчого ринку здійснював торгівлю непродовольчими товарами і що він мав довідку про одне вакцинування і що він як фізична особа підприємець не є суб`єктом інкримінованого йому правопорушення.

Вислухавши особу яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання та застосування практики рішень Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейським судом з прав людини у прийнятих рішеннях висловлено правову позицію щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у постанові Суду у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08.06.1976 року були визначені критерії, за наявності будь-якого із них правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є «Критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачено як злочин відповідним національним законодавством; критерій «кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинно розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; критерій «мети та тяжкості наслідків» за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання (пункти 82-83 вказаної постанови).

У справі Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 р., заява N16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є такими, що підлягають застосуванню при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 06.03.2017р. у справі «Карелін проти РФ» ЄСПЛ визнав, що інформація, яка міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, не могла розглядатись у якості доказу, що стосується встановлення фактичних елементів (п.66 вказаного рішення).

У зв`язку з викладеним та з огляду на положення ст.ст.254,256,257,279 КУпАП та практику ЄСПЛ суд доходить висновку що викладена у протоколі у справі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення є формулюванням висунутого проти особи обвинувачення у вчиненні правопорушення, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

У рішенні по справі Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії ЄСПЛ зазначив, що ч.2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже ЄСПЛ сформульовано однозначний висновок про те, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч.2 ст.251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснюється у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та на підставі наданих суду матеріалів.

Частина перша статті 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Правила щодо карантину встановлені у тому числі Постановою КМУ №1236 від 09.12.2020р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на яку міститься посилання у протоколі про адміністративне правопорушення та яка передбачає встановлення на території України в цілому або на території окремих областей залежно від епідемічної ситуації певного рівня епідемічної небезпеки зеленого, жовтого, помаранчевого або червоного, та перелік обмежень, пов`язаних із встановленням такого рівня.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 04.11.2021р. серія ВАБ №712862 відсутнє посилання на встановлення на території за місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення певного рівня епідемічної небезпеки та застосовуваних карантинних обмежень у зв`язку з встановленням такого рівня.

Крім того, на підтвердження вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до протоколу додано копію пояснень особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.3), два рапорти працівників поліції (а.с.а.с.4,5) та роздруківку Постанови КМУ (а.с.6-8), які не містять відомостей про встановлення на території за місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення певного рівня епідемічної небезпеки.

Враховуючи, що як сам протокол про адміністративне правопорушення так і додані до нього матеріали, досліджені у судовому засіданні, не містять відомостей про встановлення на території за місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення певного рівня епідемічної небезпеки та, як наслідок, відомостей про застосовувані карантинні обмеження у зв`язку з встановленням такого рівня, а отже і не містять жодних доказів порушення ОСОБА_1 таких карантинних обмежень, а оскільки відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим суд вважає що у діях особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, і, отже, відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, та приймаючи до уваги положення п.7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України 06.11.2015р. №1376, зареєстрованої в Мінюсті України 01.12.2015р. за №1496/27941, згідно якого н е допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено, у зв`язку з чим суд вважає за неможливе направити дану справу на доопрацювання та вважає за необхідне провадження у даній справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя І.В. Кудрявцев