Справа № 161/3904/22 Провадження №33/802/249/22 Головуючий у 1 інстанції:Філюк Т. М.
Категорія:ч. 2 ст. 172-10 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Лавренчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-10 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком сім діб.
Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496 грн. 20 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 26 березня 2022 року о 17 год. 00 хв., перебуваючи у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 відмовився від виконання законних вимог командира (начальника) щодо здачі відповідальній особі отриманої стрілецької зброї в умовах особливого періоду. Дії останнього кваліфіковані за ч.2 ст.172-10 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Лавренчук О.В. вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що суд розглянув справу неповно, не об`єктивно та без дослідження всіх обставин справи. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримався.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЛВР №23 від 27 березня 2022 року, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 26 березня 2022 року о 17 год. 00 хв., перебуваючи у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 відмовився від виконання законних вимог командира (начальника) щодо здачі відповідальній особі отриманої стрілецької зброї в умовах особливого періоду.
Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ч.1 ст.256 КУпАП, якою передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі..
Так, у протоколі щодо ОСОБА_1 не розкрито об`єктивної сторони, суті правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, а саме не зазначено якого конкретно командира вимоги про здачу відповідальній особі отриманої стрілецької зброї не були виконані, коли саме така вимога була поставлена, в якій формі, строки її виконання.
Положеннями ч.2 ст.172-10 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.
Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-10 КУпАП, складає відкрита відмова виконати наказ командира (начальника) непокора, що передбачає наявність заяви (усної чи письмової) підлеглого про його небажання виконувати наказ, або інше демонстративне його невиконання, яке може супроводжуватись будь-якими репліками чи здійснюватися мовчки. Від непокори слід відрізняти випадки суперечки, коли підлеглий вступає в обговорення наказу, виявляючи своє незадоволення у зв`язку з його отриманням, але врешті-решт наказ виконує та інше умисне невиконання наказу полягає у тому, що підлеглим наказ начебто приймається до виконання, але насправді не виконується. Невиконання наказу може полягати: а) у діях, вчиняти які наказ прямо забороняв; б) невиконанні дій, які мали бути виконані згідно з наказом; в) у виконанні таких дій з порушенням встановлених наказом строків та інших обов`язкових умов їх виконання. Правопорушення вважається закінченим, залежно від форми його вчинення, з моменту відмови виконати наказ начальника або з моменту його фактичного невиконання.
Суд першої інстанції вказав такі докази, які якими на його переконання обгрунтовується вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. яке ставиться йому у провину: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та документи, які підтверджують статус військовослужбовця ОСОБА_1 та його відрядження.
Однак, будучи допитним під час розгляду справи апеляційним судом свідок ОСОБА_4 показав, що 26 березня 2022 року, солдати, в тому числі ОСОБА_1 прибули з підпорядкованого батальйону. Від командира отримав вказівку про здачу ними зброї. Після чого підійшов до них та сказав здати зброю. Військовослужбовці спочатку відмовились здати зброю. Документів про його посаду та звання ніхто не вимагав. ОСОБА_3 при цьому присутній не був, а підійшов пізніше. Підтвердив, що пізніше військовослужбовці свою зброю здали, про що було оформлено відповідні накладні. Чому його пояснення в суді відрізняються від письмових пояснень, пояснити не зміг.
Проте, такі пояснення відрізняються від його письмових пояснень (а.с.4), які покладені в основу оскаржуваної постанови, тому вони не можуть слугувати доказом винуватості ОСОБА_1 ..
З тих самих мотивів не можуть бути доказами винуватості і письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , так як вони також відрізняються від його пояснень, даних під час апеляційного розгляду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 своє вини у вчиненні правопорушенні не визнав, та пояснив, що не відмовлявся від здачі зброї та боєприпасів, а лише просив повідомити хто наказав здати зброю і відповідно провести її здачу та оформлення у відповідності до вимог Інструкції. Наказ ним було виконано в той же день. А протоколом було складено щодо нього лише наступного дня, тобто після виконанням ним наказу командира.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували сам факт відкритої відмови непокори, або факт умисної відмови ОСОБА_1 від виконання наказу командиру військової частини НОМЕР_1 , встановити одну із складових адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, а саме наявність вчинення відкритої або умисної відмови від виконання законних вимог командира (начальника), неможливо.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Вказані вище обставини в сукупності дають підстави для висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-10 КУпАП в діях ОСОБА_1 ..
За змістом п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення, а провадження в даній справі закриттю за відсутністю в його діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В. задовольнити.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов