Справа № 946/2067/22
Провадження № 3/946/697/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 травня 2022 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., за участю секретаря Крипакової К.Т., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з відділу організації несення служби в місті Ізмаїлі Управління патрульної поліції в Одеської області Департаменту патрульної поліції, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть справи

1.1. Згідно наданих матеріалів, 19.03.2022 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ Lanos» державний номер НОМЕР_1 по вул. Нахімова, 447 в м. Ізмаїлі Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер» та у медичному закладі у встановленому законом порядку.

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 22.03.2022 року, справа №946/2067/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І.

2.2. ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснивши, що у зазначений день він, дійсно, вживав алкоголь. Оскільки у вечорі потрібно було зустріти матір з роботи в м. Ізмаїлі, він попросив свого знайомого, який також проживає в с. Дунайське Ізмаїльського району Одеської області, сісти за кермо. Приїхавши до м. Ізмаїла приблизно о 20 год., вони зупинились недалеко від блокпосту та почали очікувати матір. Він вийшов з машини та почав розмовляти по телефону зі своєю дівчиною. При цьому, він попросив свого знайомого пересісти на пасажирське сидіння, щоб матір не бачила його за кермом. Через деякий час до них під`їхали поліцейські та запитали кому належить автомобіль. В ході подальшої бесіди його почали звинувачувати в тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На додаткові питання пояснив, що коли під`їхали працівники поліції, ОСОБА_2 сидів на передньому пасажирському сидінні. У зворотному напрямку за кермом повинна була їхати матір. Наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_3 , за змістом яких він автомобілем не керував, були надані ним під тиском працівників поліції. Працівники поліції близько 40 хвилин утримували ОСОБА_2 в автомобілі та погрожували фізичною розправою у разі не підписання ним пояснень. Проте, оскільки транспортний засіб було доставлено на штрафмайданчик, вони всі разом діставались дома на автомобілі знайомого.

2.3. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що у зазначений день, точну дату не пам`ятає, товариш ОСОБА_4 попросив його сісти за кермо автомобіля та поїхати до м.Ізмаїла забрати матір з роботи. Оскільки ОСОБА_4 вживав алкоголь, він погодився на прохання останнього. Заїхавши в м.Ізмаїл, вони зупинились перед блокпостом. ОСОБА_4 вийшов з автомобіля та попросив його пересісти на пасажирське сидіння. Через деякий час до них під`їхали працівники поліції та почали звинувачувати ОСОБА_1 в тому, що він нібито керував автомобілем на підпитку. ОСОБА_4 заперечував факт керування транспортним засобом. Після цього, до нього підійшов працівник поліції по прізвищу ОСОБА_5 , перезарядив автомат та пригрозив, що у разі якщо він заперечуватиме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, він буде стріляти або вдарить йому по обличчю. Він злякався та підписав письмові пояснення, згідно з якими ОСОБА_1 керував автомобілем. На додаткові питання пояснив, що працівник поліції ОСОБА_6 , яка відбирала письмові пояснення, тиск на нього не здійснювала. Знаходячись з ОСОБА_6 вдвох в автомобілі, він їй не повідомляв про те, що на нього здійснювався тиск і що насправді він керував транспортним засобом, а не ОСОБА_1 .

2.4. Інспектор взводу №2 ОСОБА_6 пояснила, що 19.03.2022 року, знаходячись на добовому чергуванні, їй надійшов виклик про необхідність прибути на блокпост в с.Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області та надати допомогу колегам в оформленні матеріалів. Коли вона приїхала на місце, колега попросив її відібрати у особи письмові пояснення. Оскільки було прохолодно, вона запропонувала пасажирові, як пізніше було встановлено ОСОБА_3 , надати пояснення в автомобілі. Дана особа у довільній формі пояснила, що протягом всього шляху за кермом знаходився ОСОБА_1 , а він, відповідно, - на передньому пасажирському сидінні. Будь-який тиск на ОСОБА_3 в її присутності не здійснювався. Під час оформлення матеріалів будь-яких скарг та зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі погроз щодо застосування насильства, зброї, з боку ОСОБА_1 або ОСОБА_3 не надходило.

ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування

3.1. Кодекс про адміністративні правопорушення України (КУпАП).

Стаття 7. Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом […].

Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність […].

Стаття 130. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280. Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність […].

3.2. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.01.2019 року за №46 (далі ПДР).

Пункт 2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ІV. Оцінка та висновки судді

4.1. Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддею встановлено, що попри невизнання ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні правопорушення, його вина повністю доведена та підтверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №025077 від 19.03.2022 року (а.с.1), письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 19.03.2022 року (а.с.3), відеозаписом (а.с.5).

4.2. Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, а також його доводи про те, що за кермом знаходився ОСОБА_3 , розцінюються критично, як обраний ним спосіб ухилення від відповідальності за скоєне та до уваги не беруться, оскільки викладені обставини об`єктивно спростовуються наведеними вище доказами.

4.3. При цьому, ОСОБА_1 , маючи можливість ефективно захищатися та спростовувати існування інкримінованих фактів при наявності в матеріалах справи достатньо вагомих доказів його причетності до правопорушення, на підтвердження своїх доводів не надав доказів наявності у ОСОБА_3 та його матері права керування транспортним засобом, здійснення тиску на свідка ОСОБА_3 з боку працівника поліції або звернення в подальшому із заявою до правоохоронних органів щодо неправомірних дій працівника поліції під час здійснення своїх повноважень тощо.

4.4. Надані у судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_3 не можна визнати достовірними та допустимими, оскільки обставини, викладені в них, свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли. На додаткові запитання свідок так і не зміг пояснити, чому знаходячись вдвох в автомобілі з працівником поліції-жінкою, яка прибула на місце пізніше та не була свідком тиску на нього, не повідомив їй про те, що на нього здійснювався тиск, що насправді транспортним засобом керував він, а не ОСОБА_1 тощо. Внаслідок цього, наведені пояснення зазначеної особи до уваги також не приймаються і розцінюються критично, як спосіб сприяння ухилянню від відповідальності за скоєне ОСОБА_1 , який є знайомим.

4.5. Таким чином, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому ст.279 КУпАП, з`ясувавши в повному обсязі обставини, передбачені ст.280 КУпАП, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суддя дійшла висновку про те що, є підстави вважати про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

4.6. Беручи до уваги характер правопорушення, ступінь вини та особу правопорушника, а також, враховуючи мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 КУпАП, суддя доходить до висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень до ОСОБА_1 доцільне застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами.

V. Судові витрати

5.1. На підставі ч.1 ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 496 гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 247, 251, 252, 266, 276-280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС в Одеській області 16.08.2013 року, визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС в Одеській області 16.08.2013 року, судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

3. Повний текст постанови буде виготовлений, а її копія вручена або вислана протягом трьох днів для відома притягуваному ОСОБА_1 , для виконання до відділу організації несення служби в місті Ізмаїлі Управління патрульної поліції в Одеської області Департаменту патрульної поліції.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: