ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Дніпро

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу захисника Рижика Р.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бабушкінського районного суду від 22 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 гривень 40 копійок.

Як вбачається з постанови суду, ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він 13 серпня 2020 року о 00:15 год. керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м.Дніпро по пр. Богдана Хмельницького, 135а, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено в КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР». Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строків апеляційного оскарження адвокат Рижик Е.Н., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить поновити строк оскарження постанови, як пропущений з поважних причин; постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку оскарження постанови апелянт посилається на те, що судовий розгляд проведено за відсутності ОСОБА_1 , про рішення суду дізнався випадково, копію оскаржуваного судового рішення не отримував.

Вважає, що судом першої інстанції в повній мірі не враховано, що про існування протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності останнього не повідомлено, копію протоколу не вручено, що позбавило його можливості надати пояснення, долучити необхідні докази та скористатись правовою допомогою.

Інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення мало місце 13.08.2020 року, а протокол було складено 09 вересня 2020 року, тобто пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, що передбачено ч.2 ст. 254 КУпАП, тому на думку апелянта, вказаний доказ є недопустимим.

Працівниками поліції не було оформлено направлення водія на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, автомобіль не затримано.

Крім того апелянт зазначає, що висновок щодо результатів медичного огляду особу на стан сп`яніння не було складено безпосередньо після освідчення останнього, його примірник не було видано ОСОБА_1 , що підтверджується відсутністю підпису обстежуваної особи про ознайомлення з результатами ого огляду у висновку.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, дослідивши відповідні докази, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Перевіряючи доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що він пропущений з поважної причини, оскільки судове засідання було проведено за відсутності ОСОБА_1 , доказів отримання ним копії постанови матеріали провадження не містять, тому строк апеляційного оскарження постанови слід поновити, а апеляційну скаргу розглянути по суті.

Висновки суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі, а вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими судом протоколом про адміністративне правопорушення та висновком щодо результатів медичного огляду, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які підтверджують один одного та вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що працівники поліції не викликали ОСОБА_1 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, відповідно до матеріалів провадження, за місцем мешкання останнього, було направлено повідомлення про необхідність з`явитися до поліції 09.09.2020 року за фактом вчинення адміністративного правопорушення (ар. пр. 3).

Враховуючи, що ОСОБА_1 будучи обізнаним про наявність у поліції провадження щодо нього, не вжив заходів для явки до поліції, і об`єктивних причин перешкоджання цьому встановлено не було, твердження апелянта про порушення його прав в цій частині, не є слушними та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги, що протокол було складено з порушенням строків, передбачених ст. 254 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до зазначеної статті протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто, моментом виявлення особи є отримання відповідальною особою достатніх доказів вини особи та її безпосереднє встановлення, після чого в присутності останнього складається протокол. Матеріалами справи підтверджується, що 13 серпня 2020 року о 00 годин 15 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, якого зупинили працівники поліції, того ж дня водій пройшов огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння. Висновок закладом охорони здоров`я був складений 20 серпня 2020 року, а протокол 09 вересня 2020 року, після виклику ОСОБА_1 до поліції на вказану дату.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що строки складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції дотримані.

Апеляційний суд також вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в ньому крім іншого зазначено: місце, час вчиненні і суть правопорушення, тому в цій частині доводи апеляційної скарги також є безпідставними.

Твердження апелянта про порушення поліцейським порядку проведення огляду на стан сп`яніння, які зводяться до того, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія на стан сп`яніння, апеляційний суд розцінює як такі, що ґрунтуються на власному довільному тлумаченні положень закону.

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року (Далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Окрім цього, нормативні положення ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.200 8року та Інструкції не містять вимоги щодо вручення працівниками поліції такого направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у випадку відмови водія від його проходження.

У випадку згоди водія та його доставлення до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, таке направлення обов`язково оформлюється та є підставою для проведення лікарем відповідного дослідження.

Як вбачається з матеріал провадження, висновку щодо результатів медичного огляду та не заперечується ОСОБА_1 , останній погодився на проходження медичного огляду. Разом з цим, матеріали провадження дійсно не містять направлення на проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння. Однак, на думку апеляційного суду, факт не вручення, не отримання цього направлення водієм, та відсутність його в матеріалах провадження, не має значення по суті правопорушення, оскільки вказане не спростовує факту перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.

Даний висновок стосується і доводів апелянта щодо не затримання автомобіля та не направлення його на штрафмайданчик.

Таким чином, апелянтом необґрунтовано яким чином відсутність направлення водія на проходження медичного огляду та не затримання працівниками поліції його автомобіля виключає його вину за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Отже, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування чи зміни, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Рижику Р.О., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2020 року.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко