ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/764/22

Провадження № 3/936/493/2022

08.08.2022 р. смт. Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Пелих О.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1, солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 172-20 КУпАП,

встановив :

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 № 132-2022, складеного 02 серпня 2022 року, 01.08.2022 року військовослужбовець, солдат ОСОБА_1 ніс службу у нетверезому стані, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину за вказаних у протоколі обставин не визнав та пояснив, що його відмови від проходження огляду на стан спяніння не було.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в умовах особливого періоду.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 № 132-2022, складеного 02 серпня 2022 року, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, за те що він 01.08.2022 року ніс службу у нетверезому стані, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння останній відмовився.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: окрім іншого, час та місце вчинення адміністративного правопорушення,суть адміністративного правопорушення.

Проте, в протоколі про військове адміністративне правопорушення взагалі не вказано, що військовослужбовець мав будь-які ознаки сп`яніння та перебував при цьому на території військової частини чи військового об`єкту. Також у зазначеному протоколі серії НОМЕР_1 № 132-2022 відносно ОСОБА_1 не зазначено часу вчиненого адміністративного правопорушення та місце вчинення адміністративного правопорушення, всупереч вищезазначеним вимогам. Більш того, в самому протоколі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначив, що відмови від проходження медичної комісії не було.

Крім того, в наданих суду матеріалах взагалі відсутні документальні дані щодо пропонування військовослужбовцю ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відсутні відомості про його відмову в такому огляді. Зокрема, до адміністративних матеріалів не доданоакту медичного обстеження чи висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції із зазначеною відмовою ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Щодо наданих в матеріалах рапортів командира 4 взводу 2 роти охорони 2 батальйону охорони старшого лейтенанта ОСОБА_4 від 02.08.2022 р., старшого стрільця 1 відділення 4 взводу 2 роти охорони 2 батальйону охорони старшого солдата ОСОБА_2 від 02.08.2022 р., командира відділення 2 відділення 4 взводу 2 роти охорони 2 батальйону охорони молодшого сержанта ОСОБА_3 від 02.08.2022 р., то слід зауважити, що зазначені рапорти не можуть вважатися належним доказом, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між військовослужбовцями.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Таким чином, з наведених підстав вказаний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали не є належними та допустимими доказами, і не можуть бути беззаперечним доказом його вини, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості особи, приходжу до висновку про недоведення наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, ст.283, ст.284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Пелих О.О.