Справа №592/2669/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Князєв В. Б.
Номер провадження 33/816/254/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Горбач О.М., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Щербак С.В., потерпілої ОСОБА_2 , її представника адвоката Жалковського В.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2022 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн за те, що він 20.02.2022 о 09 год. 43 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив діяння, передбачене п.14 п.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме вчинив відносно дружини пасинка ОСОБА_2 умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, образ, залякування та погроз фізичної розправи. На прохання припинити свої дії не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк оскарження постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2022 року, скасувати постанову Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.05.2022 року, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що розгляд справи відбувся без його участі, він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не мав можливості заперечити та спростувати неправдиві свідчення ОСОБА_2 , які нічим, крім її слів не доведені.

Крім того зазначав, що в матеріалах справи відсутні дані про направлення судової повістки ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та відсутнє зворотнє повідомлення про отримання ним повістки чи телефонограма про повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, адже достовірно відомо, що в період на початок травня 2022 року у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану судові повістки сторонам по справі не направлялися.

Вказував, що оскаржувану постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 травня 2022 року ОСОБА_1 отримав 07.07.2022 року, коли дізнався про її винесення, а тому з огляду на те, що він не був повідомленим про час і місце розгляду справи, сама постанова йому судом не направлялася, вважав причину пропуску строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови поважною.

Зазначав, що судом не було враховано, що між учасниками провадження у справі про адміністративне правопорушення з 2019 року ведуться спори з приводу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Цей будинок будувався з 2004 по 2015 рік за спільні кошти ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_3 , проте оформлений був на її сина від першого шлюбу ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 був зареєстрований в жилому будинку у 2016 році, а фактично проживав там зі своєю дружиною та її сином з 2009 року.

У вересні 2019 року син його дружини одружився з новою, четвертою дружиною та через три місяці у грудні 2019 року ОСОБА_4 та його четверта дружина ОСОБА_2 вигнали їх з будинку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.12.2020 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 04.03.2021 року визнано право власності на 1/2 частину даного житлового будинку та на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 за його дружиною ОСОБА_3 .

В період часу з березня 2021 року по лютий 2022 року він з дружиною знову проживали у спірному будинку, куди були фактично вселені шляхом виклику працівників поліції.

Проте ухвалою Верховного Суду від 02.02.2022 року в задоволенні позову його дружини відмовлено.

На даний час існує рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (потерпілої у даному провадженні) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, зобов`язання передати ключі від будинку задоволено повністю. Вирішено усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, вселити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) в будинок за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 , ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду у добровільному порядку не виконується відповідачами, зокрема й ОСОБА_2 , перебуває на примусовому виконанні в державній вконавчій службі.

У лютому 2022 року ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_3 син з невісткою знову вигнали з будинку та в четвертий раз змінили замки.

В день складанні протоколу про адміністративне правопорушення з огляду на те, що у сараї залишалися кури, ОСОБА_1 прийшов до домогосподарства, для того, щоб покормити курей, яких він ходив кормити через кожні два дні.

Проте ОСОБА_2 його не впустила, стала скандалити, та оскільки він злякався неправомірної поведінки ОСОБА_2 , а кури були голодні та потребували їжі, він викликав працівників поліції.

До моменту прибуття працівників поліції ОСОБА_1 залишився перебувати перед будинком, оскільки чекав від них захисту від неправомірних дій ОСОБА_2 .

Вказував, що судом першої інстанції не було встановлено, що працівники поліції всупереч закону не відібрали у нього заяву про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, та приховали від суду цю обставину, а після приїзду навіть не стали з ним розмовляти та відразу зайшли до будинку, куди ОСОБА_5 знову не впустила ОСОБА_1 та склали протокол про адміністративне правопорушення не на ОСОБА_2 , а на нього, ОСОБА_1 , навіть без його присутності.

Звертав увагу суду на те, що як видно з матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 є особою похилого віку, якому виповнилося 80 років та незадовільний стан здоров`я,тривалий час хворів на ковід-19 протягом листопада 2021- січня 2022 року, натомість як його невістка має вік у 40 років та відмінний стан здоров`я.

Зазначав, що суд першої інстанції не надав оцінки тому, що неправомірні дії фактично були вчинені щодо нього.

Вказував, ОСОБА_2 не повідомила суду першої інстанції про те, які були обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення, , в той час як саме вона, а не ОСОБА_1 , перебуваючи у будинку, а ОСОБА_1 на вулиці, диктувала працівникові поліції з домашнього насильства (ПОЛІНА) ОСОБА_6 всі дані на ОСОБА_1 , в тому числі ввела його та суд в обману про проживання ОСОБА_1 разом з нею у цьому ж будинку, що не відповідає дійсності, а також ввела його та суд в оману щодо дій, які нібито вчинив ОСОБА_1 .

Через деякий час ОСОБА_1 працівник поліції виніс з будинку для підписання протокол та заборонний припис, повідомив про те, що склав протокол на ОСОБА_2 та про необхідність їх підписання та не вручив другого екземпляра протоколу ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 побачив, що при виході з будинку працівник поліції ховав у свій карман 50 доларів США, які на його думку надала йому ОСОБА_2 за складання завідомо неправдивого протоколу про адміністративне правопорушення.

Перебуваючи у віці 80 років, а також будучи після перенесеної хвороби на коронавірус, з якою ОСОБА_1 протягом місяця у листопаді 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні та продовжував хворіти два місяці вдома ОСОБА_1 не зміг прочитати та розібрати, що там написано та довіряючи працівникові поліції, ОСОБА_1 підписав зазначені документи.

Зазначав, що як вбачається з матеріалів справи, досліджені судом першої інстанції докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 150022 від 20.02.2022, заява ОСОБА_2 , її пояснення, обставин, передбачених ст.173-2 КУпАП, не підтверджують.

Вважав, що суд першої інстанції заслухавши показання лише ОСОБА_2 , та не заслухавши ОСОБА_1 , не забезпечивши його участь у судовому засіданні, дійшов передчасного та необгрунтованого висновку щодо доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 173-2 КУпАП.

Вказував, що посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не надала до матеріалів справи неспростовних доказів вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї, чи хоча б визнання ним таких дій при приїзді працівників поліції, якими могли бути відео з боді камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводів стосовно поважності пропущеного строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, позицію ОСОБА_1 та його захисника Щербак С.В. на підтримку поданої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводів поданої апеляційної скарги, заперечення потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Жалковського В.Ю. щодо задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а згідно п. 2 і п. 3 ст. 278 цього Кодексу суддя при підготовці до розгляду справи вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , при цьому, суддя дійшов висновку про належне повідомлення останнього про час, день та місце розгляду справи відсутністю заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи.

Однак, з такими висновками судді суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може і вважає, що в даному конкретному випадку суддею не було дотримано норм процесуального права, з врахуванням тих обставин, що ОСОБА_1 не повідомлялося в установленому законом порядку про час, день та місце розгляду справи, а тому вважається таким, що не знав про розгляд справи у суді, у зв`язку з чим строк на оскарження вказаної постанови був пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Що стосується висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи суддею суду першої інстанції вищезазначені вимоги закону також дотримані не були, про що вірно вказує апелянт в поданій апеляційній скарзі.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що визнаючи ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя суду першої інстанції зазначав, що вина останнього підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ №150022 від 20.02.2022; формою виводу повідомлення на лінію «102» від 20.02.2022; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.02.202,2 в якому ОСОБА_2 повідомлена про відповідальність згідно ст.383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про злочин; показами потерпілої ОСОБА_2 , наданими в суді.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №150022 від 20 лютого 2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що останній 20.02.2022 о 09 год. 43 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив діяння, передбачене п.14 п.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме вчинив відносно дружини пасинка ОСОБА_2 умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, образ, залякування та погроз фізичної розправи. На прохання припинити свої дії не реагував, чим вчинив психологічне насильство. При цьому, у вказаному протоколі інформація про можливих свідків зазначених подій відсутня.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди її психічному здоров`ю.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що в той день невістку він не бачив, в будинку по АДРЕСА_1 він прописаний, в ньому є його речі, але його туди не пускають, він прийшов до домоволодіння, все було закрито, його в будинок не впустили, він викликав поліцію, стояв на вулиці, коли приїхала поліція, вийшла невістка, забрала їх і вони пішли в будинок, він залишився на вулиці, після того, як поліцейські вийшли з будинку він підписав якісь документи, які не читав, невістка його оговорила, він їй не погрожував.

Допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 знаходився у дворі, після того як він нагодував курей, почав ломитися до хати, стукав ногами у двері, при цьому погрожував їй, вона не відкривала, він почав стукати у вікно, вона викликала поліцію, ОСОБА_1 знаходився на подвір`ї, приїхала поліція, при поліції він вів себе чемно, відносно нього був складений припис, він зі своєю дружиною погрожували їй завжди, на даний час існує кримінальне провадження по факту погроз на мою адресу, де вона є потерпілою. 20 лютого 2022 року вона не пустила ОСОБА_1 в будинок, оскільки він їй погрожував, лаявся, вона знаходилась в будинку, двері не відкривала і спілкувалась з ним через двері

При цьому будь яких доказів того, що ОСОБА_1 висловлювався в бік ОСОБА_2 нецензурною лайкою, ображав, залякував та погрожував фізичною розправою матеріали справи не містять.

А оскільки жодних доказів, з врахуванням яких можливо було б дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинив саме домашнє насильство, матеріали даної справи не містять, а протоколу, заяви ОСОБА_2 , її пояснень, в даному випадку, для такого висновку недостатньо, а тому, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вважати такою, що доведена матеріалами справи, підстави відсутні, про що вірно вказує захисник в поданій апеляційній скарзі.

На вищезазначені обставини суддя суду першої інстанції уваги не звернув та не надав їм належної правової оцінки, внаслідок чого постановив рішення, яке не можна вважати законним, а тому, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2022 року.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн, скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.