Провадження № 33/824/1079/2022 Доповідач у ІІ інстанції Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м.Києва від 22 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 24 липня 2021 року о 14 годині 40 хвилин в м. Києві по вул. Гарматна, 49 керував автомобілем «Фолькваген», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови у зв`язку з неповнотою та неправильністю встановлення обставин, які мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує про відсутність доказів на відеозаписі, які б свідчили про проведення огляду, внаслідок якого у нього були виявлені ознаки сп`яніння. Також апелянт зазначає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є безперервним, час на відео не співпадає з часом події, у зв`язку з чим вказаний відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом.

Також ОСОБА_1 вказує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений з істотними порушеннями. Крім того, в протоколі відсутні дані про свідків. Також в матеріалах справи взагалі відсутні такі докази як письмові пояснення свідків.

Крім того, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови судді, мотивуючи його тим, що перебував на лікарняному у зв`язку з захворюванням на Covid-19, після чого був на самоізоляції, у зв`язку з чим не міг своєчасно подати апеляційну скаргу.

Перевіривши причини пропуску строку, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м.Києва від 22 листопада 2021 року.

Судові засідання були призначені на 21.02.2022, 14.03.2022 та 16.05.2022. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання на 16.05.2022 року не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність, у зв`язку з чим вважаю за можливе провести розгляд справи без його участі.

Перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №216520від 24 липня 2021 року (а.с.1), поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стані сп`яніння (а.с.2), розписці ОСОБА_1 про те, що він підтверджує факт залишення на зберігання транспортного засобу (а.с.3), рапорті інспектора 6 роти 2 батальйону 1 полку УПП у м. Києві ст. лейтенанта поліції Лукаша Є. (а.с.4), відеозаписі з нагрудного відеореєстратора працівника поліції АА 697 (а.с.5).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

При апеляційному розгляді було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. З вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, за що на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, за порушення п.2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги працівника поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність доказів на відеозаписі, які б свідчили про проведення його огляду, внаслідок якого у нього були виявлені ознаки сп`яніння, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно вимог п.2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Відповідно до п.4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у поліцейського були підстави вважати, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, а саме: тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло, про що поліцейській повідомив ОСОБА_1 та у зв`язку з чим запропонував пройти огляд на стан сп`яніння.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апелянта про те, що відеозапис фіксувався не від початку та до самого кінця, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі на відеозаписі чітко зафіксовано, у зв`язку з чим щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час проведення огляду ОСОБА_1 поліцейський застосував технічні засоби відеозапису, які у відповідності до вимог КУпАП долучив до протоколу про адміністративне правопорушення.

Натомість будь-яких доказів на спростовування своєї вини ОСОБА_1 ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність таких доказів як письмові пояснення свідків спростовуються матеріалами справи, згідно яких встановлено особи свідків, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стані сп`яніння (а.с.2).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м.Києва від 22 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову суддіСолом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига