П О С Т А Н О В А

Іменем України

"23" травня 2022 р. Справа153/314/22

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В. за участю секретаря судового засідання Побережної Т.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Вітвіцького О.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 15.03.2022 о 17 годині 30 хвилин по вул.Подільська в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, керував автомобілем Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова та хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 вину в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 15.03.2022 його знайомий ОСОБА_2 попросив щоб він відвіз його власним автомобілем в місто, для того щоб заправити балон газу та вирішити інші свої побутові питання. Того дня ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля, а він сидів з боку на пасижирському сидінні, оскільки перед цим вживав спиртне. Коли вони їхали по місту, він попросив ОСОБА_2 щоб той зупинився, оскільки хотів сходити в туалет і в той час, у нього виникла суперечка із невідомими йому жінками, які викликали працівників поліції. Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_2 вже не було біля автомобіля, так як останній відійшов по своїх справах, а він залишився біля автомобіля і на нього були складені протоколи про адміністративні правопорушення за дрібне хуліганство, злісну непокору та керування автомобілем в стані сп`яніння. Працівникам поліції він пояснював, що не керував транспортним засобом, однак не зважаючи на його пояснення, вони склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за статею 130 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Вітвіцький О.Ю., підтримав пояснення ОСОБА_1 вказав, що докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відсутні. Письмові пояснення свідків, які наявні в матеріалах справи, не підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а лише підтверджують той факт, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, що не заперечує і сам ОСОБА_1 . Відеозйомка працівниками поліції взагалі не здійснювалася. Фабула протоколу не підтверджена належними та допустими доказами, які би вказували не те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим, просить суд закрити провадження справі, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Із показань свідка ОСОБА_2 встановлено, що 15.03.2022 він попросив свого знайомого ОСОБА_1 відвезти його в місто щоб заправити газом балон та купити хімічні речовини для городу. Однак ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи тим, що вживав спиртне і запропонував йому самому з`їздити його автомобілем, а сам він буде в якості пасажира, на що він погодився. По дорозі вони зупинилися в «районі десанта» в м. Ямполі, назви вулиці він не незнає, ОСОБА_1 пішов в туалет, а він теж відійшов від автомобіля до свого знайомого щоб запитати чи привезли йому хімію. Коли повернувся назад, то автомобіля та ОСОБА_1 на місці вже не було. Він подзвонив до ОСОБА_1 і той йому повідомив, що затриманий та знаходиться в поліції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №322960 від 15.03.2022; корінець направлення №27 для огляду на стан сп`яніння; письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 15.03.2022; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також заслухавши особисті пояснення ОСОБА_1 , дані ним в судовому засіданні, вважаю не доведеною його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, ознаками цього правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КУпАП України є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А тому, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №322960 від 15.03.2022 суд не бере до уваги як доказ вини ОСОБА_1 , оскільки викладені в ньому обставини про керування ОСОБА_1 15.03.2022 о 17 годині 30 хвилин по вул.Подільська в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, автомобілем Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, достовірно не підтверджені належними та допустимими доказами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.27 Постанови від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справа про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 у справі 404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів, які ним керували, що вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування останнім транспортним засобом, що дало би підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до правил, визначених п.5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Разом із цим, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора з автомобіля патрульної поліції, на яких було б зафіксовано факт керування транспортним засобом Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_2 , 15.03.2022 о 17 годині 30 хвилин по вул.Подільська в м.Ямпіль Вінницької області водієм ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.

Крім цього, суд не бере до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , оскільки вказані пояснення не містять відомостей про те, що 15.03.2022 о 17 годині 30 хвилин по вул.Подільська в м.Ямпіль Вінницької області ОСОБА_1 керував автомобілем Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції, а лише вказують на те, що зупинилась машина і з неї вийшов ОСОБА_1 , який переслідував ОСОБА_4 , до якого в послідуючому викликали працівників поліції і який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, жодний із приєднаних до справи доказів не спростовує наведені особою, яка притягується до відповідальності, твердження про те, що він не керував 15 березня 2022 року о 17 годині 30 хвилин по вул.Подільській в м.Ямпіль Вінницької області, автомобілем Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння

Вищевикладене свідчить про те, що працівниками Національної поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом поза розумним сумнівом, зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. У справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження в справі необхідно закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 130, 221, 251, 245, 247, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Р.В. Швець