Номер провадження 33/816/102/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Грищенка Д.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Грищенка Д.М. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.12.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий в АДРЕСА_1 , непрацюючий

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.12.2021 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він о 03 год. 30 хв., в м. Суми по вул. Ковпака, поблизу будинку №14, керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 водій відмовився у присутності двох свідків, а також відмовився від проведення огляду в закладі охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦСНЗ», що засвідчено висновком лікаря-нарколога №444.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Грищенко Д.М. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.12.2021 року, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що в судовому засіданні першої інстанції не було заслухано його пояснення, з клопотанням про закриття справи суд не ознайомлювався та відеозаписи не переглядались.

Зазначав, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відео файли з дисків не містять таких доказів, натомість на вказаних записах ОСОБА_1 неодноразово повідомляє працівників поліції, що не їхав на автомобілі.

Звертав увагу на те, що як видно з відеозаписів ОСОБА_1 був затриманий працівниками поліції приблизно о 03 год.40 хв., дані обставини також підтверджуються протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 146547 від 26.10.2021 за ч.1 ст.130 КУпАП, однак працівники поліції порушуючи ч.3 ст.261 КУпАП, пункт 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги не повідомили Регіональний центр з надання безоплатної вторинної допомоги у Сумській області про даний факт. Разом з тим, як вбачається з відео затриманий ОСОБА_1 повідомив працівників поліції про необхідність надання йому допомоги захисника, однак останні проігнорували його вимоги, чим порушили його право на захист.

Вказував, що як видно з відеозаписів та матеріалів справи ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, він відмовився проходити огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», однак погодився на проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Зазначав, що працівники поліції перешкодили ОСОБА_1 здати зразки біологічного матеріалу, що підтверджується відеозаписами.

Разом з тим вказував, що в матеріалах справи відсутнє направлення лікаря (фельдшера) на токсикологічне дослідження, яке передбачено Порядком відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організації проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (методичні рекомендації), узгодженого директором Департаменту розвитку медичної допомоги Міністерства охорони здоров`я України 18.01.2011 року.

Вказував, що у висновку № 444 від 26.10.2021, який покладений судом в основу оскаржуваного рішення, зазначено, що огляд проводився о 04 год.45 хв. і ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а ОСОБА_1 о 05 год. 05 хв. намагався здати зразки біологічного матеріалу, тобто даний висновок складений ще до начебто відмови від проведення огляду, а тому не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Зазначав, що матеріали справи взагалі не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке передбачено Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735.

Наголошував, що при начебто відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку протокол про адміністративне правопорушення був складений працівником поліції за відсутності двох свідків, як наслідок такий огляд є недійсним.

Вважав, оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було забезпечено гарантоване ст.6 Конвенції право на захист особі, яка була піддана адміністративному затриманню, не був дотриманий порядок фіксації відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, тобто недотримана процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 , то цей доказ необхідно вважати недопустимим доказом.

Також, апелянт вважав, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Грищенка Д.М., який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2021 року та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Таким чином суб`єктами адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч.1 ст.251, ст.280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

До висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд дійшов, з врахуванням протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №310398 від 26.10.2021 року (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), в якому зазначено ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у водія, та зафіксовано відмову від проходження огляду; поясненнями свідків (а.с.5-6), котрі підтвердили факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та зазначили про його бажання прослідувати до закладу охорони здоров`я; висновком КНП СОР «ОКМЦСНЗ» №444 від 26.10.2021 року (а.с.3), де вказано про категоричну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння; копією відеозапису з нагрудної камери поліцейського та службового відеореєстратора, який знаходився у автомобілі (а.с.10-11), однак, такий висновок судді суду першої інстанції апеляційний суд вважає таким, що суперечить фактичним обставинам справи, з врахуванням наступного.

Разом з тим, повторно дослідивши в судовому засіданні зазначені відеозаписи, апеляційний суд встановив, що на вказаних відеозаписах відсутні будь-які дані, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, і що саме він був зупинений працівниками поліції, у яких виникла підозра щодо перебування останнього у стані сп`яніння. Так, з відеозаписів в папці під назвою «авто реєстратор», який міститься на DVD-диску № 1 містять відео IMG 9411, вбачається, що автомобіль патрульної поліції переслідує транспортний засіб Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , хто знаходиться за кермом даного автомобіля не видно, автомобіль зникає з поля зору патрульних, після чого на наступному відео IMG 9412 вбачається, що патрульні виявили транспортний засіб Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на дорозі, в салоні якого ніхто не знаходився, біля даного автомобіля також нікого не було. Інші відеозаписи на цьому диску та на інших дисках (№№ 2-7) також не містять відео з яких вбачається, що за кермом транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 .

Так, п.2 глави 3 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, передбачено, що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозапис ведеться безперервно до їх завершення.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про те, що в матеріалах провадження відсутні належні і допустимі докази того факту, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, тобто суб`єктом правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України також зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 251 КУпАП, на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, матеріали даної справи не містять взагалі.

За таких обставин, за відсутності доказів, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає, що постанову судді суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, вказане судове рішення підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а провадження у справі закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Оскільки, апеляційний суд встановив відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та дійшов висновку про скасування постанови суду, тому перевірку інших доводів апеляційної скарги вважає не здійснювати.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Грищенко Д.М. задовольнити.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2021 року якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.