Справа № 308/2090/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
18.07.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Ганчак В.І., представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Коновалова А. П.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2022 року,
Регіонального управляючого директора ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) Італійської фірми Petronas LUBRICANTS ITALY SPA ( АДРЕСА_1 ,
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь держави 496,20 (чотириста дев`яносто шість грн 20 коп) гривень судового збору.
В апеляційній скарзі захисниця особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатка Коновалова А. П. вказує на те, що постанова є необґрунтована, незаконна, тому підлягає скасуванню. Апелянтка наголошує, що у матеріалах справи міститься лист компанії «CarredioGroup», який чітко підтверджує той факт, що помилка була здійснена саме цією італійською транспортно - експедиційною компанією, яка завантажувала товар у транспортний засіб в Італії, тому відповідальність лежить саме на працівниках цієї компанії, а її підзахисний не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, адже ОСОБА_1 у жодному документі при декларуванні та оформленні товару не зазначав неправдиві відомості та не підписував такі. Звертає увагу на те, що товари взагалі не приховувались, тайників та сховищ виявлено не було. Апелянтка зазначає, що на підставі попередньої митної декларації не нараховуються митні платежі, мито не оплачується, тому попередня митна декларація не є декларуванням товару у розумінні МК України. Водночас адвокатка Коновалова А. П. вважає, що місцевий суд неправильно застосував норми матеріального права прийняв експертний висновок, який не підлягав застосуванню, адже оцінка товару мала бути здійснена саме під час складання протоколу, а не згодом. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою закрити провадження у справі, а тимчасово вилучені товари повернути ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Ганчак В. І., яка просила апеляційні вимоги задовольнити у повному обсязі, думку представника митниці Селеша О. Я., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі заслуговують на увагу.
Так, згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Окрім того, відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил, у тому числі суд також зобов`язана з`ясувати: чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Згідно з ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи диспозицію ч. 1 ст. 483 МК України, правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.
За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.
Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально як дотримання вимог закону, а в ширшому розумінні крізь призму верховенства права.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду не дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права як при розгляді справи про порушення митних правил, протокол за скоєння яких складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України, так і судом при постановленні судового рішення.
Посилаючись у мотивувальній частині постанови у підтвердження висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 статті 483 Митного кодексу України, на CMR б/н від 04.10.2021 року, відповідно до якої відправником товару є фірма «Petronas LUBRICANTS ITALY SPA», одержувачем ТОВ «НФМ Агро», суд не вказує на те, що вказаний доказ дає підстави для суджень про причетність до його оформлення (складання, підписання) ОСОБА_1 .
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд також бере до уваги такі докази та фактичні обставини, що підтверджують зібрані у справі докази.
Так, з відповіді на запит митного органу, наданого регіональним менеджером з експорту «Petronas LUBRICANTS ITALY SPA» ОСОБА_4 убачається, що помилка була допущена постачальником, яким проводилася робота із завантаження товарів. Про вказану помилку представникам «Petronas LUBRICANTS ITALY SPA» стало відомо після отримання інформації на запит. При цьому, у відповіді також зазначено, що запитувана інформація щодо копій ідентифікаційного документу та інформації посадової особи, яка була відповідальна за видачу /оформлення експортних документів на товар, - відсутня, адже помилка була допущена зовнішнім постачальником, до таких персональних даних у регіонального управління доступу немає (а. с. 34).
З наявного у матеріалах справи Додатку 1, вбачається, що причетним до допущеної помилки при завантаженні вантажу є ОСОБА_5 . Відповідно до цього Додатку, до повноважень пана ОСОБА_5 менеджера з фондового ринку, податків та митних питань фірми «Petronas LUBRICANTS ITALY SPA» входить підписання та оформлення будь-яких документів, угод та актів, які є необхідними або корисними для завантаження та розвантаження вантажу, оформлення експортно-імпортну документації, правочини, документів, кореспонденції тощо (а. с. 186).
Враховуючи вищенаведені докази, дослідивши їх зміст на предмет належності, достовірності та достатності, доводи апеляційної скарги адвокатки Коновалової А. П. про те, що матеріали справи у своїй сукупності не доводять наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України, - дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо ваги товару, - апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу і з огляду на таке.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Разом з тим, положеннями п. 43 ч. 1 ст. 4 МК України регламентовано, що посадові особи підприємств керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 є управляючим директором італійської фірми «Petronas LUBRICANTS ITALY SPA», що підтверджується Додатком В2 - Повноваження пана Доменіко Чіаглья - регіонального глави в Європі, однак, зі вказаного Додатку убачається, що підписання та оформлення будь-яких документів, угод та актів, які є необхідними або корисними для завантаження та розвантаження вантажу, оформлення експортно-імпортної документації тощо до кола функцій ОСОБА_1 не входить. Відповідно до Додатку 1, який міститься у матеріалах справи, такі повноваження виконує інша особа, - пан ОСОБА_5 менеджер з фондового ринку, податків та митних питань фірми «Petronas LUBRICANTS ITALY SPA» (а. с. 186).
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 на посаді управляючого директора італійської фірми «Petronas LUBRICANTS ITALY SPA», не дає підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, з огляду на вищенаведене, і не підтверджує його причетність до скоєння діяння, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Обгрунтованими апеляційний суд вважає і доводи апелянтки про те, що у протоколі про порушення митних правил не вказується на те, у чому саме полягають вчинені ОСОБА_1 дії, що підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, яку із зазначених дій, які охоплюються поняттям «декларування», здійснював саме ОСОБА_1 . Окрім того, експортною декларацією MRN 21ITQUU010005493E0, у якій відсутні відомості про те, що декларування товару здійснював саме ОСОБА_1 не підтверджується причетність до скоєння діяння, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України ОСОБА_1 .
Оскільки у жодному наявному у матеріалах справи документі (доказі) при декларуванні та оформленні товару ОСОБА_1 не зазначав неправдивих відомостей і жоден із них не підписував, а в Додатку 1, що міститься у справі, чітко вказано, що обов`язки з підписання та оформлення будь-яких документів, угод та актів, які є необхідними або корисними для завантаження та розвантаження вантажу, оформлення експортно-імпортної документації, покладені на іншу особу, - доводи апелянтки про те, що ОСОБА_1 , який не заявляв, не складав, не подавав митну декларацію, не переміщував товар через митний кордон України, фактично не може бути суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення за ст. 483 МК України, за вказаним у протоколі про порушення митних правил фактом переміщення товару через митний кордон України, - є обґрунтованими і такими, що слугують підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Також апеляційний суд визнає слушними доводи апелянтки про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 оформлено з порушеннями ст. 494 МК України, з огляду на таке.
Так, відповідно до приписів ч. 2 ст. 494 МК України протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості. Разом з тим, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Крім того, апеляційний суд вважає хибним висновок суду першої інстанції стосовно того, що митним органом при складанні протоколу та виконанні інших процесуальних дій було дотримано всіх необхідних вимог, передбачених чинним законодавством України.
З протоколу також убачається, що такий оформлений за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який до того ж копію протоколу не отримував, з його змістом не ознайомлений, відтак був позбавлений можливості реалізувати своє право надати будь-які пояснення з приводу вказаної події. Так, апеляційний суд бере до уваги те, що листом заступника начальника управління начальника відділу провадження у справах про ПМП ОСОБА_6 підтверджується той факт, що ОСОБА_7 21.10.2021 був надісланий відповідний лист разом з протоколом про порушення митних правил, тобто вжиті всі передбачені законом заходи щодо повідомлення особи про проведення перевірки у справі та складанні протоколу, однак, відомості про його отримання адресатом, у матеріалах справи відсутні.
Отже, при апеляційному розгляді справи та прийнятті судового рішення, апеляційний суд, врахувавши положення Конституції України, КУпАП та МК України, у тому числі про те, що тягар доведення обґрунтованості висновків, викладених у протоколі про порушення митних правил, покладається на митні органи, посадові особи яких проводили перевірку та склали протокол, а також принципи диспозитивності та змагальності, не перешкоджав учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
Положеннями ст. ст. 486, 495 МК України визначено, що обов`язок доказування у митній справі покладається на органи доходів і зборів (митних органів).
У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що діяння поєднані з переміщенням товарів через митний кордон України мали місце 06.10.21, о 13 год 04 хв.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушенні митних правил, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а представником митного органу не заявлялось клопотань про направлення матеріалів справи до митного органу для проведення додаткової перевірки, і що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 вичерпані, у зв`язку з чим, апеляційна скарга, доводи якої знайшли своє підтвердження, та є слушними, підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню.
Приймаючи судове рішення, апеляційний суд бере до уваги і приписи ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а тому, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Коновалова А. П. в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2022 року, щодо ОСОБА_1 , - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністартивного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН