Справа № 303/5049/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Компанієць Н. Г., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Компанієць Н. Г.,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з постановою, 14 червня 2021 року, о 04 год 38 хв, у м. Мукачеві, по вул. Парканія, буд. 56, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з очевидними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокатка Компанієць Н. Г. вказує на те, що постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь - які відомості, які підтверджують той факт, що водію ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння (далі - Порядок). На думку апелянтки, поліцейськими були порушені вимоги Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція), яка передбачає, що поліцейський повинен оформити направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу у разі його відмови пройти освідування на місці зупинки автомобіля. Апелянтка вважає, що пояснення свідків не слід брати до уваги, оскільки вони суперечать іншим доказам, які містяться у матеріалах справи. Так, вказані у протоколі свідки на місці зупинки автомобіля, та у медичному закладі не перебували, що підтверджується відеозаписом з місця події. Між тим, адвокатка Компанієць Н. Г. вважає, що відмова ОСОБА_1 від здачі біологічного матеріалу у безпосередній присутності працівників поліції (у кабіні туалету) не може бути прирівняна до відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, адже така вимога не передбачена жодними нормами закону. Однак, місцевий суд не взяв до уваги вищевказані порушення чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення представниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Компанієць Н. Г., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, у тому числі, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як прописано у ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до змісту ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268828, 14 червня 2021 року, о 04 год 38 хв, по вул. Парканія, 56, у м. Мукачеві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з очевидними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, відомості щодо його особи правильні, копію протоколу отримав. При цьому, у графі «Пояснення особи» відмітив, що «наркотичні засоби не вживав». З указаного протоколу також убачається, що в особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 тимчасово вилучені документи, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 , та видано дозвіл на право керування транспортними засобами на тимчасовій основі серії НОМЕР_3 .

Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у медичному закладі для визначення стану наркотичного сп`яніння підтверджено поясненнями свідків події - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які своїми підписами засвідчили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я.

З наявної в матеріалах справи розписки убачається, що ОСОБА_1 засвідчує факт залишення автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою:вул. Парканія, 56, у м. Мукачеві.

Копією постанови серії ЕАН №4348695 підтверджується, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Відеозаписом з бодікамер працівників поліції підтверджено, що водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , поліцейські зупинили за порушення вимог п. 31.4.3 Правил Дорожнього руху України, відтак за наявності ознак наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук) скерували його на проходження освідування у закладі охорони здоров`я, на що водій ОСОБА_1 погодився. З відеозапису також убачається, що у медичному закладі ОСОБА_1 запропонували здати біологічний матеріал - сечу, на що він відповів, що у присутності поліцейського не бажає проходити такий огляд.

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектори поліції Данила І. І. та Сівач Г. М. були упереджені під час зупинки, пропозиції направлення водія ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у них були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейських Данила І. І. та Сівач Г. М. у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту у ході розгляду апеляційної скарги.

У матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що у поліцейських були підстави для обмови особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 у тому, що останній відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази.

Суд також вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні, оскільки свідки були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

При оцінці доводів апелянтки про те, що поліцейськими були порушені вимоги ст. 266 КУпАП та приписи Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), адже поліцейські не оформили направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу у разі його відмови пройти освідування на місці зупинки автомобіля, апеляційний суд вважає їх недоцільними з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. З матеріалів справи убачається, що на момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 у поліцейського були сумніви щодо перебування водія у тверезому стані. Відтак, відповідно до Інструкції, ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування у медичному закладі, на що той погодився. Жодних порушень вимог ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції та інших нормативних актів, які регламентують порядок направлення водіїв на проходження огляду з метою визначення стану наркотичного сп`яніння, апеляційний суд не вбачає.

Твердження апелянтки про те, що пояснення свідків не слід брати до уваги, адже вони суперечать іншим доказам, які містяться у матеріалах справи, апеляційний суд не визнає слушними, позаяк вони жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд, дослідивши та перевіривши наявні у матеріалах справи докази на предмет належності, допустимості та достатності, констатує, що у своїй сукупності вони підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Зокрема з відеозапису чітко убачається, що ОСОБА_1 перебуваючи у закладі охорони здоров`я усіляко намагався уникнути проходження огляду на стан сп`яніння, аргументуючи це тим, що у присутності поліцейського він не може здати біологічний матеріал - сечу. Попри те, що ОСОБА_1 неодноразово стверджував, що від освідування він не відмовляється, однак, очевидним є факт, що своєю поведінкою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 продемонстрував, що категорично не бажає здати аналіз на дослідження.

Апеляційний суд, відхиляючи доводи апелянтки про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, звертає увагу на те, що працівниками поліції детально роз`яснено ОСОБА_1 про те, що його поведінку слід розцінювати як відмову від проходження огляду, і відносно нього будуть складені матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що обставини, викладені у протоколі мали місце.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи адвокатки Компанієць Н. Г. про те, що відмова ОСОБА_1 від здачі біологічного матеріалу у безпосередній присутності працівників поліції (у кабіні туалету) не може бути прирівняна до відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, адже така вимога не передбачена жодними нормами закону. У цьому контексті, апеляційним судом враховано приписи ч. 4 ст. 266 КУпАП, а саме те, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Матеріалами справи підтверджено, що приписи вищевказаної статті поліцейськими були дотримані, жодних порушень немає.

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт відмови від проходження огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Також, апеляційний суд враховує і рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'HalloranandFrancis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02), де Суд наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, ОСОБА_1 , які і решта тих, хто реалізував своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, яких необхідно дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Компанієць Н. Г. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН