Справа № 638/2812/22
Провадження № 3/638/1206/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2022 року Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Аркатова К.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, яка працює адміністратором супермаркету «МАК Маркет», проживає у АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 156 КУпАП України,

в с т а н о в и в :

12 травня 2022 року до суду надійшов зазначений адміністративний матеріал. Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.04.2022 року, серії ВАВ №154041, ОСОБА_2 26.04.22 року об 11 годині 50 хвилин здійснювала продаж алкогольної продукції спиртних напоїв в супермаркеті «Мак Маркет» під час воєнного стану, за адресою: м. Харків, пр. Науки 66.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.2 ст.156 КУпАП.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан на всій теріторії держави з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, після чого був продовжений.

Згідно із ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою принципу верховенства права є право на звернення до суду, що передбачено ст. 55 Конституції України та гарантовано ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд).

У зв`язку з веденням военного стану на території України, з урахуванням ст. 3 Конституції України, з метою забезпечення життя, здоров`я та безпеки відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, адміністративний матеріал розглядається дистанційно.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення, та чи винна особа в його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, і в залежності від встановленого - прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП України, суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП України.

Відповідно до ст.256 КУпАП України в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

По-перше в порушення ст. 256 КУпАП України в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не зазначені підстави документа, згідно якого встановлені відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (назва, номер, серія документа, ким та коли він виданий).

Відсутність жодних документів, які б посвідчували особу правопорушника, позбавляє суд можливості пересвідчитися в особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

По-друге, ч.1 ст. 156 КУпАП України передбачає адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову, включаючи імпорт або експорт, торгівлю спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібну торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії (якщо необхідність одержання такої ліцензії встановлена законом) або без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів роздрібна торгівля це діяльність з продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, в тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

За вимогами ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, в тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. При цьому ст. 1 вказаного Закону визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно з ст. 17 даного Закону, у разі порушення вимог ст. 15 Закону до суб`єктів господарювання застосовується відповідальність, яка передбачена у законі порядку.

Відповідно до ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Частиною 1 ст. 156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову, включаючи імпорт та експорт, торгівлю спиртом етиловим, коньячним або плодовим, або роздрібну торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.

Суб`єкт адміністративного правопорушення це фізична осудна особа, яка досягла на момент вчинення проступку віку, з якого настає адміністративна відповідальність.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч.2 ст. 156 КУпАП передбачає дії суб`єкта підприємницької діяльності щодо порушення правил торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також суспільні відносини у сфері захисту прав споживачів та охорони здоров`я населення. збору.

Суб`єктами правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП можуть бути працівники торгівлі, громадського харчування, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях.

Тобто, з вищевказаного вбачається, що адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 156 КУпАП настає для суб`єктів господарювання, а не для будь-яких інших осіб.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не зазначено, чи є вона суб`єктом господарювання, відповідні документи в матеріалах справи відсутні.

Крім того, в протоколі відносно останньої не зазначено і до нього не додано жодних доказів, які б підтверджували, що в зазначений день, час та місце ОСОБА_2 здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями, враховуючи при цьому, що роздрібна торгівля це процес обміну товарів на гроші з метою задоволення потреб споживача та отримання прибутку.

В даному випадку з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 продала комусь слабоалкогольні напої та отримала за це гроші. Вказані обставини жодним документом не зафіксовані.

Суд вважає, що сам по собі факт виявлення в торгівельному закладі слабоалкогольних напоїв і їх вилучення працівниками поліції не свідчить про здійснення роздрібної торгівлі ним. В протоколі про адміністративне правопорушення відомості про застосування технічних засобів фіксації також відсутні.

У своїх рішеннях, в тому числі проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення до відповідальності як кримінальної, так і адміністративної.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні, та будь який сумнів трактується на користь підсудного. Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року).

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст..62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу, саме ст.ДОП СДОП ХРУП №3 Теретін Д., як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначене, виходячи з вимог ст..ст. 252, 280 КУпАП України, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, належить її до суб`єкту цього правопорушення, належними та допустимими доказами не доведений.

Протокол про адміністративне правопорушення як доказ вчинення адміністративного правопорушення, суд не бере до уваги, оскільки, як вже зазначалось вище, не відповідає вимогам ст.. 256 КУпАП України.

Суд звертає увагу, що визнання вини у зазначеному правопорушенні, суд не бере до уваги, оскільки факт визнання особою вини у вчиненні правопорушення не звільняє особу, яка виявила факт правопорушення від доведення правомірності притягнення особи до відповідальності і відповідно не може бути достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КупАП провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст..ст. 7,9,245,247,251,252,256,268,280,283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Повернути вилучені у ОСОБА_2 слабоалкогольні напої, згідно опису майна, який є додатком до протоколу.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя