КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/421/2022 Суддя І інстанції - Савицький О.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Вознюка В.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2021, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2021, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Постановою суду встановлено, що 24.07.2021 о 06:45 год. ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Кудрявський узвіз біля будинку №6 в м. Києві, керував транспортним засобом марки «Audi», модель «A6», р.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Вознюк В.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суддіШевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2021 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт не погоджується з оскаржуваною постановою суду першої інстанції, вважає її такою, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи. Оскаржувана постанова, на думку апелянта, необґрунтована та не відповідає нормам процесуального та матеріального права, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, а саме, не вказано за яких підстав працівник поліції вважав, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в протоколі не зазначено, які саме ознаки сп`яніння були виявлені в ОСОБА_1 , а відповідно до ст. 256 КУпАП, основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен містити перелік всіх обов`язкових реквізитів, а в разі їх відсутності він не має доказового значення.

Також, апелянт зазначає, що після проведеного огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, про незгоду з його результатами, однак останні відповіли тим, що це все вирішуватиме суд, тому апелянт вважає, що працівниками поліції порушено п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка вказує, на те, що якщо водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, то він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Проте, в порушення вказаних вимог, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі після його незгоди з результатами огляду. Таким чином, апелянт вважає, якщо огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ч. 5, 6 ст. 266 КУпАП, то такий вважається недійсним.

Крім того, як вказує апелянт, відповідно до ст. 265-2 та ст. 266 КУпАП, за наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб, проте, з матеріалів справи не вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП, здійснили тимчасове затримання транспортного засобу, що підтверджує доводи ОСОБА_1 про необґрунтованість підозри зі сторони працівників поліції щодо перебування з ознаками алкогольного сп`яніння.

Також, апелянт звертає увагу на невідповідність часу та даті, які містяться на відеозаписі, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки згідно довідки, яка була надана УПП в м. Києві ДПП НПУ, дата та час повинні відповідати Київському даті та часу.

Таким чином, на думку апелянта, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутні належні та допустимі докази щодо скоєння ним правопорушення.

Будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 та його захисник Вознюк В.А. в судове засідання 10 січня 2022 р. не з`явились.

Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Слід відмітити, що Київським апеляційним судом за вказаними ОСОБА_1 та адвокатом Вознюком В.А. номерами телефонів, засобами системи документообігу «Апеляція», неодноразово направлялись судові повістки в електронному виді за допомогою SMS - повідомлення про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги адвоката Вознюка В.А. в інтересах ОСОБА_1 .

Проте, в судові засідання, призначені на 23.11.2021, 10.12.2021, 17.12.2021, 28.12.2021, 10.01.2022, ні ОСОБА_1 , ні його захисник не з`явились.

В своїх клопотаннях від 10.12.2021 та 29.12.2021 адвокат Вознюк В.А. просив розгляд справи відкласти, що і було зроблено судом. В подальшому, не зважаючи на належне повідомлення, в жодне судове засідання, яке було відкладено за його клопотаннями, знову ні сам захисник, ні ОСОБА_1 не з`явились, причин неявки не повідомили, окрім того, захисником не було додано і доказів на підтвердження причин неявки в судові засідання, викладені в його клопотаннях.

Таким чином, враховуючи наведене та положення ч.6 ст. 294 КУпАП, вважаю можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Вознюка В.А.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи..

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п. 1, 7 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

І як передбачає п. 7 розділу 2 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. «а» ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №212491 від 24.07.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 ,24.07.2021 о 06:45 год., рухаючись по вул. Кудрявський узвіз біля будинку №6 в м. Києві, керував транспортним засобом марки «Audi», модель «A6», р.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager» 6820 ARHK - 0543, результат тесту склав 1,48 ‰, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу «Drager» 6820 ARHK - 0543, а саме тестом, цифровий показник якого становить 1,48 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰) (а.с.3).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність письмових доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. «а» ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Окрім того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що всупереч вимогам закону в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, оскільки не зазначені, ознаки сп`яніння, які були виявлені в ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААБ №212491 від 24.07.2021 складеного щодо ОСОБА_1 повно та правильно викладено суть правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, зафіксовано в даному протоколі і ознаки алкогольного сп`яніння, хоча, виходячи з характеру вчиненого правопорушення зазначення таких ознак сп`яніння не є обов`язковими, так як ОСОБА_1 не ухилявся від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння.

З переглянутого в судовому засіданні апеляційної інстанції відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, працівником поліції за згодою ОСОБА_1 було проведено його огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager» результат якого склав 1,48 ‰, що підтверджується чеком-роздруківкою, який було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №212491. Крім того, під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що вразі, якщо він не може здійснити подих для відбору проб дихання, такий огляд він зможе пройти у лікаря закладу охорони здоров`я, однак останній такого бажання не виявив та пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Drager» 6820. Будь-якої незгоди з результатами огляду ОСОБА_1 не висловлював, як і не висловлював прохання направити його до медичного закладу. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника, про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду за допомогою приладу «Drager» 6820 та, після такої незгоди, працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі є безпідставними та повністю спростовуються відеозаписомз нагрудної камери поліцейського, що в свою чергу свідчить і про безпідставність посилань захисника на порушення вимог ст. 266 КУпАП під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та необхідності направлення ОСОБА_1 до медичного закладу на такий огляд.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що час та дата, які зафіксовані на відеозаписі не відповідають дійсності, то слід зауважити, що, як під час складання протоколу, так і під час роз`яснення ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, яку йому ставлять у провину, працівниками поліції було уточнено час та дату вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що ОСОБА_1 не заперечувалось, як на відеозаписі, так і в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААБ №212491 від 24.07.2021, який останній підписав без будь-яких зауважень.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції, після складання протоколу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не було тимчасово затримано його транспортний засіб, що свідчить про порушення ст. 265-2, 266 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, що підтверджується відео з нагрудноїкамери поліцейського. При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 265-2 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб уразі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені ч.1, 2, 3, 4, 6, 7 ст. 121, ч.3, 5, 6, 7 ст. 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, 132-1, 206-1 цього Кодексу.

Відтак, неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Вознюка В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2021, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал