Провадження № 33/801/550/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2022 року визнано винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_2 22.05.2022 у АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно батька їхньої спільної дитини ОСОБА_1 , а саме вчинила психологічний тиск та вкусила за руку, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2022 року змінити, виключивши з опису обставин, установлених під час розгляду справи відомості про «вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства фізичного характеру відносно батька спільної дитини ОСОБА_1 , а саме вкусила за руку», матеріали в цій частині передати на розгляд органу досудового розслідування, а провадження у справі закрити відповідно до частини 2 статті 284 КУпАП, в решті постанову суду залишити без змін.

Скаржником в апеляційній скарзі зазначено, що у діях ОСОБА_2 в частині спричинення йому тілесних ушкоджень вбачаються ознаки кримінального правопорушення, що є підставою для передачі матеріалів на розгляд органу досудового розслідування, а провадження у справі в цій частині підлягає закриттю відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Також апелянт зазначив, що наявність даної постанови суду в справі про адміністративне правопорушення по даному факту позбавляє його права на справедливий суд і призначення належного покарання винній особі.

Окрім іншого, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2022 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Левченко А.О. апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Проценко Ю.Л. у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували та надали при цьому відповідні пояснення.

Заслухавши пояснення представника особи, яка звернулася з апеляційною скаргою, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та доводи її захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

На підтвердження обставин щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови суду першої інстанції він дізнався 24 червня 2022 року, коли його адвокат ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить відмітка на заяві про ознайомлення з матеріалами справи, при цьому зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення та вручення йому судових повісток.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2022 року.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №430535 від 22.05.2022, ОСОБА_2 22.05.2022 у АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно батька їхньої спільної дитини ОСОБА_1 , а саме вчинила психологічний тиск та вкусила за руку, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Приписами частини першої статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині першій статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини другої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт вчинення домашнього насильства психологічного характеру та фізичного характеру, а саме ОСОБА_2 вчинила психологічний тиск та вкусила за руку ОСОБА_1 .

Із протоколу прийняття заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення (або такого, що готується) від 22 травня 2022 року вбачається, що в ході конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_2 , остання нанесла йому тілесні ушкодження, а саме била кулаком в область серця, кусала за руки та ноги, штовхала та погрожувала, що не дасть бачити сина (а.с. 2).

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 відібрані 22 травня 2022 року інспектором СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області (а.с. 3).

Із пояснень ОСОБА_2 , відібраних 22 травня 2022 року оперуповноваженим сектору кримінальної поліції ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, вбачається, що між сторонами виник конфлікт, ОСОБА_1 ображав її, вдарив та намагався відібрати телефон, натомість вона вкусила його за руку (а.с. 4).

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП, містить всі обов`язкові елементи складу правопорушення, оскільки містить умисел діяння, а саме психологічний тиск та фізичну шкоду, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також визнання ОСОБА_2 своєї вини та щире каяття у заподіяному.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що спричинені йому тілесні ушкодження слід кваліфікувати як кримінальне правопорушення, однак дане посилання не може бути прийняте до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, зокрема в ньому зазначена суть адміністративного правопорушення та його наслідки, тому доводи апелянта в цій частині безпідставні.

Будь-яких інших переконливих доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та були б підставою для відповідної зміни постанови суду, скаржником не надано.

Апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, висновки, викладені у постанові, є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 245, 280, 293, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук