Справа № 538/277/22
Провадження № 3/538/176/22

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2022 року м. Лохвиця

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Цімбота Л.Г., розглядаючи матеріали, які надійшли від ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП вПолтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

23.03.2022 року о 17 год 30 хв в м. Заводське по вул. Ватутіна, 40, ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2101 д.н.з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду № 23 від 23.03.2022 року, чим порушив п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

12.04.2022р, 12.05.2022р. ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, судові повістки надсилалися на адресу вказану в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме " АДРЕСА_1 ", проте поштові відправлення поверталися на адресу суду з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою". ОСОБА_1 достовірно було відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП та про розгляд вказаної справи в Лохвицькому районному суді Полтавської області, про що свідчить його підпис в протоколі. Інформація про дату та час розгляду справи Лохвицьким районним судом відображена на офіційному веб-сайті судової влади України.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституціїі законівУкраїни,поваги доправ,честі ігідності іншихгромадян,до правилспівжиття,сумлінного виконаннясвоїх обов`язків,відповідальності передсуспільством (стаття 1 КУпАП).

Судом встановлено, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було достовірно відомо про факт складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та подальший розгляд справи в суді.

Незважаючи на вказані обставини, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, станом розгляду справи не цікавилась.

З огляду на зазначене розгляд справи судом проведено без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 2.9а Правил дорожнього руху України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за даною статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Провина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 23.03.2022 року серії ААБ № 007603, Висновком № 23 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 23.03.2022 року, з якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат - 2,68 ‰, відеозаписами, які маються на диску в матеріалах справи, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, його огляд проводився в медичному закладі за допомогою газоаналізатора, результат огляду на стан сп`яніння - 2,68 ‰.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відповідно в його діях містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушеня від 23.03.2022р. посвідчення водія не вилучалось, а згідно постанови від 23.03.2022р. ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За положеннями п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, ОСОБА_1 в розумінні наведеної норми ПДР України та ч.1 ст. 130 КУпАП не є водієм та відноситься до інших осіб, для яких не передбачений такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

Особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не було додано до нього доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія. Вжиті судом заходи щодо з`ясування такої обставини (направлення відповідного запиту) станом на час розгляду справи виявилися безрезультатними.

Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, вчинення адміністративного правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою, є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті, при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, без позбавлення права керування транспортними засобами, зважаючи на те, що відомості щодо наявності посвідчення водія у ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи викладене, виходячи з положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 30, 40-1, 130, 221, 283-284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Лохвицького

районного суду Л.Г.Цімбота