Справа № 692/17/22
Провадження № 3/692/63/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року смт. Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-ки України, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 643488 від 03.01.2022р., ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме позбавила житла, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення заперечувала. Пояснила, що з колишнім чоловіком ОСОБА_2 розлучена з 2015р. ОСОБА_2 з нею за вказаною адресою після розлучення не проживає, спільного господарства не веде. 01.01.2022р. близько 3 год. ОСОБА_2 перебуваючи в нетверезому стані прийшов до будинку за вказаною адресою та почав стукати у вікна та двері в подальшому викликав працівників поліції. ОСОБА_1 його житла не позбавляла, свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечувала, клопотала про виклик потерпілої особи - колишнього чоловіка ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що дійсно з 2015р. у шлюбно-сімейних стосунках з ОСОБА_1 не перебуває, з нею спільним побутом не пов`язаний, постійно проживає за іншою адресою, вказане місце проживання залишив добровільно у 2015р. Заявив, що під час вчинення описаних дій був неправий, 01.01.2022р. близько 3 год. перебував у нетверезому стані, безпідставно потурбував ОСОБА_1 , вона його житла не позбавляла, він потерпілим від дій ОСОБА_1 не є, протокол не відповідає дійсності.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули правопорушення, сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 643488 від 03.01.2022р., ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно колишнього чоловіка ОСОБА_3 , позбавивши його житла.

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 643488 від 03.01.2022р. та його копію, копію рапорту помічника чергового СРПП № 1 ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області Сандиги О.П. від 01.01.2022р., копії письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 від 01.01.2022р, довідку ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області б/н без зазначення дати та форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 01.01.2022р. о 02:50 год. він прийшов до колишньої дружини за адресою АДРЕСА_1 , де проживав до 2015р., щоб спитати чому вона проживає з раніше судимою особою.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 вона з колишнім чоловіком ОСОБА_2 розлучена з 2015р., на даний час проживає за вказаною адресою з цивільним чоловіком. 01.01.2022р. близько 03:00 год. її колишній чоловік прийшов до квартири та почав стукати у двері та вікна та вказувати на свою реєстрацію у даній квартирі, на що вона йому пояснила, що не хоче його бачити у 3 години ночі в нетверезому стані.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_4 він проживає з ОСОБА_1 01.01.2022р. близько 03:00 год. до квартири почав стукати колишній чоловік ОСОБА_2 , якому було двері відчинено. Зайшовши до квартири ОСОБА_2 влаштував сварку з приводу того, що він теж зареєстрований у квартирі та почав виганяти присутніх та висловлюватись нецензурними словами.

Таким чином, жодним доказом не підтверджено той факт, що ОСОБА_2 за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 643488 від 03.01.2022р., позбавила житла свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 . Більше того, вказані обставини не визнані особою, якам вказана потерпілою: ОСОБА_2 та суперечать як його особистим поясненням, наданим у судовому засіданні, так і доказам, зібраним під час перевірки адміністративних матеріалів.

Згідно зі змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вона передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису,

Окрім того, незважаючи на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, суд у даній справі не погоджується з фабулою правопорушення, викладеною у протоколі серії ВАБ № 643488 від 03.01.2022р. щодо вчинення ОСОБА_1 саме домашнього насильства, оскільки вказані особи є розлученими, спільно не проживають протягом тривалого періоду часу, маючи кожен окреме місце проживання, спільним побутом не пов`язані, й дане діяння не відповідає визначенню та ознакам домашнього насильства, що зазначені в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно положень ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином матеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкриміновану їй діянні та наявності у її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 173-2, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.О. Левченко