Справа № 307/532/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
11.07.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі прокурора Закарпатської обласної прокуратури Вакула Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та адвокат Бодня В. І.,
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , гр. України, українець, директор Округлянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Тячівської міської ради,
визнаний винним і накладено на нього адміністративне стягнення: за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень; за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 гривень 40 копійок судового збору.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Округлянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Тячівської міської ради Закарпатської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, тобто, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідно до підпункту «а» пункту 2 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватним немайновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, а саме, сестри ОСОБА_2 , в АДРЕСА_1 , не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомив безпосереднього керівника - начальника відділу освіти Тячівської міської ради Закарпатської області про наявність конфлікту інтересів, що виразилося у тому, що він, будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", керуючись приватним немайновим інтересом, діючи на користь близької особи (сестри) ОСОБА_2 , маючи на підписі договір № 25 від 01 серпня 2019 року "Про організацію харчування учнів загальноосвітніх навчальних закладів", не повідомив про реальний конфлікт інтересів, який полягав у суперечності між немайновим приватним інтересом, що проявляється у наданні переваг при підписанні договору про організацію харчування з близькою особою та службовими повноваженнями як директора, що вплинуло на об`єктивність прийнятого рішення та не повідомив прямого керівника - начальника відділу освіти Тячівської міської ради Закарпатської області про наявний конфлікт інтересів.
Крім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Округлянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Тячівської міської ради Закарпатської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, тобто, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією відповідно до підпункту «а» пункту 2 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватним немайновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, а саме, сестри ОСОБА_2 , в АДРЕСА_1 , вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що виразилося у тому, що він, будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", керуючись приватним немайновим інтересом, діючи на користь близької особи (сестри) ОСОБА_2 , власноручно підписав договір № 10 від 05 березня 2019 року "Про організацію харчування учнів загальноосвітніх навчальних закладів", чим надав документу юридичної сили.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та адвокат Бодня В. І. вказують на те, що постанова судді є незаконною. Посилаються на те, що наявні в матеріалах справи докази, на які суд послався як на докази винуватості ОСОБА_1 , є недопустимими та неналежними. Зазначає, що в ході судового розгляду приймалось рішення про виклик та допит у якості свідків начальника відділу освіти Тячівської міської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладення договорів із якою мало місце, та відповідно неповідомлення про це (наявність конфлікту інтересів) ставиться у вину ОСОБА_1 , однак суд із невідомих причин так і не допитав їх. Вважають, що суд безпідставно й необґрунтовано відмовив у задоволенні поданого стороною захисту клопотання про закриття провадження у справі на підстав п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі спливом передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення. Просять постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Бодні В. І., які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, відомостей про поважність причин неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від вказаних осіб не надходило. Окрім цього, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався, тому, враховуючи приписи ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи і зазначає, що справа повинна бути розглянута з дотриманням приписів законодавства щодо розумних строків її розгляду.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно - правових актів.
Так, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП адміністративного корупційного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення №35, пов`язане з корупцією від 18.02.2020 та постанови судді від 09.07.2020 вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Округлянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Тячівської міської ради Закарпатської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, тобто, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією відповідно до підпункту «а» пункту 2 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватним немайновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, а саме, сестри ОСОБА_2 , в АДРЕСА_1 , не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомив безпосереднього керівника - начальника відділу освіти Тячівської міської ради Закарпатської області про наявність конфлікту інтересів, що виразилося у тому, що він, будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", керуючись приватним немайновим інтересом, діючи на користь близької особи (сестри) ОСОБА_2 , маючи на підписі договір № 25 від 01 серпня 2019 року "Про організацію харчування учнів загальноосвітніх навчальних закладів", не повідомив про реальний конфлікт інтересів, який полягав у суперечності між немайновим приватним інтересом, що проявляється у наданні переваг при підписанні договору про організацію харчування з близькою особою та службовими повноваженнями як директора, що вплинув на об`єктивність прийнятого рішення та не повідомив прямого керівника - начальника відділу освіти Тячівської міської ради Закарпатської області про наявний конфлікт інтересів.
Окрім того, з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Округлянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Тячівської міської ради Закарпатської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, тобто, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією відповідно до підпункту «а» пункту 2 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватним немайновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, а саме, сестри ОСОБА_2 , в АДРЕСА_1 , вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що виразилося у тому, що він, будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", керуючись приватним немайновим інтересом, діючи на користь близької особи (сестри) ОСОБА_2 , власноручно підписав договір № 10 від 05 березня 2019 року "Про організацію харчування учнів загальноосвітніх навчальних закладів", чим надав документу юридичної сили.
Вказані у протоколі про адміністративне корупційне правопорушення обставини підтверджуються іншими доказами, які містяться у матеріалах справи, а саме: рапортом старшого оперуповноваженого сектору УСР в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Б.Бойка від 30 січня 2020 року, листа департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції «Про надсилання матеріалів», листами Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області «Щодо перевірки наявності актового запису», листа відділу освіти Тячівської міської ради від 21 листопада 2019 року, наказу відділу освіти Тячівської міської ради за №85 від 15 листопада 2019 року, рішення Тячівської міської ради 20 сесії сьомого скликання від 15 грудня 2017 року за №2064 «Про затвердження програми розвитку та вдосконалення організації харчування в загальноосвітніх навчальних закладах м. Тячів, с. Тячівка, с. Лази, с. Округла, с. Руське Поле на 2018-2020 року», наказу відділу освіти Тячівської районної державної адміністрації за №323-к від 25 червня 2009 року про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Округлянської ЗОШ І-ІІ ступенів, Протоколу засідання конкурсної комісії на право оренди комунального майна Тячівської міської об`єднаної територіальної громади для здійснення підприємницької діяльності у сфері розміщення їдалень, буфетів, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи, у навчальних закладах від 25 серпня 2016 року, договору № 25 "Про організацію харчування учнів загальноосвітніх навчальних закладів" від 01 серпня 2019 року.
Дослідивши зміст апеляційної скарги та перевіривши вищенаведені докази на предмет належності, достовірності та достатності, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП є обґрунтованими та правильними.
Так, матеріалами справи підтверджено, а сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_1 , відповідно до підпунктів «а» пункту 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що під час розгляду справи у місцевому суді ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та просив закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Апеляційний суд, враховуючи вищевказане, визнає недоцільними доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 ставить під сумніви наявні у справі докази, та стверджує, що суд дійшов хибного висновку про наявність у його діях складу передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що клопотання сторони захисту про те, що під час судового розгляду приймалось рішення про виклик та допит у якості свідків начальника відділу освіти Тячівської міської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладення договорів із якою, та відповідно неповідомлення про це (наявність конфлікту інтересів) ставиться у вину ОСОБА_1 , однак місцевий суд із невідомих причин не допитав вказаних осіб. При оцінці доводів у цій частині, апеляційний суд встановив, що матеріалами справи підтверджується, що місцевим судом вживалися заходи щодо забезпечення явки свідків, однак такі до суду не з`явилися. Крім того, протоколом судового засідання від 01.06.2020 підтверджується, що судом ухвалено рішення провести розгляд справи без свідків. Присутні у судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Філіп І. Ю. заперечень щодо не виклику цих осіб у судове засідання не висловлювали. Окрім цього, апеляційний суд також бере до уваги те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Бодня В. І. не посилалися на обставини, що не були встановлені місцевим судом та могли б вплинути на правильність та обґрунтованість судового рішення.
Відносно тверджень апелянтів про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що такі твердження не можна визнати обґрунтованими з огляду на таке.
Так, вказані адміністративні правопорушення виявлені 30 січня 2020 року, що підтверджено рапортом старшого оперуповноваженого сектору УСР в Закарпатській області ДСР Національної поліції України, водночас датою закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП терміном 3 місяці з дня його виявлення є 30 квітня 2020 року, а оскільки постановами Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2020 року, 24 березня 2020 року, 06 квітня 2020 року та 04 травня 2020 року, 03 червня 2020 року та 26 червня 2020 року строки розгляду та провадження у цій справі зупинялися у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 . Отже, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст. 38 КУпАП, не закінчилися.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, є обґрунтованими, належним чином умотивованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Твердження апелянтів про те, що місцевий суд розглянув справу поверхово, без з`ясування фактичних обставин справи, - апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення, позаяк докази у своїй сукупності підтверджують наявність вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. При цьому апеляційний суд бере до уваги те, що апелянти не вказують нате у чому саме полягає неповнота та поверховість при з`ясуванні фактичних обставин справи, які обставини не були з`ясовані і з`ясування яких має суттєве значення для їх встановлення.
При оцінці доводів апелянтів про те, що суд першої інстанції у підтвердження висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, послався на докази винуватості ОСОБА_1 , які є недопустимими та неналежними, апеляційний суд бере до уваги наведене вище і зазначає, що апелянти не посилаються на те, у чому саме полягають порушення приписів чинних нормативно-правових актів при проведенні перевірки, при складанні протоколу ; не вказують на те, що при проведенні перевірки та складанні протоколу було порушено право ОСОБА_1 на захист або були допущені порушення інших конституційних прав особи.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП адміністративних правопорушень; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Бодня В. І., не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та адвокат Бодня В. І., залишити без задоволення.
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН