Єдиний унікальний номер судової справи 490/6944/21
Номер провадження 33/812/15/22 Головуючий у місцевому суді Дірко І.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - Свечинського О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання захисника ОСОБА_1 - Свечинського Олександра Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 листопада 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №147036, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва і був складений 18 серпня 2021 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 , 18 серпня 2021 року близько 20 год. 30 хв., по вулиці 1-ша Піщана в районі будинку №15 в місті Миколаєві керував транспортним засобом мопедом JBWCO JBW50QT-3B без номерних знаків з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на камеру, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із судовим рішенням, 11 грудня 2021 року захисник Свечинський О.С. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 листопада 2021 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

Також, в апеляційній скарзі заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду. В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що судових викликів і повідомлень ОСОБА_1 не отримував, копія оскаржуваної постанови поштою до нього не направлялась, а отримана ним лише 06 грудня 2021 року.

В судовому засіданні апеляційного суду від 04 січня 2022 року захисник Свечинський О.С., та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в межах розгляду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Так, при розгляді питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо поновлення пропущеного строку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Так у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У справі «Мушта проти України» зазначено, що не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У справі «Станьо проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.

Крім того, ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

При цьому, доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ.

Так, у своєму рішенні у справі «Скорик проти України» суд зазначив, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

До того ж, право на доступ до суду має бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним або ілюзорним». Це зауваження особливо стосується гарантій, закріплених у ст.6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке займає у демократичному суспільстві право на справедливий суд (рішення у справі «Зубац проти Хорватії» [ВП] (Zubac v. Croatia) [GC], заява № 40160/12, пункт 77, від 05 квітня 2018 року та зазначені у ньому справи).

ЄСПЛ роз`яснив, що положення ст.6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно, поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.

За положеннями ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Так, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

За матеріалами провадження встановлено, що 23 жовтня 2021 року на адресу ОСОБА_1 районним судом направлено повідомлення про розгляд справи, призначений на 05 листопада 2021 року. Доказів отримання вказаного поштового відправлення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять.

Доказів направлення копії оскаржуваної постанови на адресу ОСОБА_1 матеріали справи також не містять.

06 грудня 2021 року ОСОБА_1 отримав в суді першої інстанції копію вказаної постанови, що підтверджується підписом на обкладинці справи.

Апеляційну скаргу подано через суд першої інстанції 11 грудня 2021 року.

Згідно ст.129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

За правилами ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про вручення під розписку чи направлення копії постанови судді у строки зазначені у ст.285 КУпАП.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вказаний строк підлягає поновленню, оскільки справа розглянута у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відомостей про направлення судом судового рішення на адресу ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а апеляційна скарга подана протягом п`яти днів після отримання останнім копії постанови у суді.

З урахуванням викладеного, керуючись ч.2 ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Свечинського Олександра Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 листопада 2021 року - задовольнити.

Поновити захиснику особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Свечинському Олександру Сергійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова