Справа № 692/1271/21
Провадження № 3/692/42/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року смт. Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 186348 від 13.12.2021р., гр. ОСОБА_1 13.12.2021р., о 14:00 год. в с. Шрамківка, по вул. Щерби, керував транспортним засобом ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому поряду відмовився на відео.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав, проти викладених обставин заперечив. Пояснив, що у вказані в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час дійсно перебував в с. Шрамківка у стані сп`яніння. При цьому йшов по вулиці пішки. До нього підійшли працівники поліції та заявили, що він їздив на автомобілі та запропонували надати посвідчення водія, на що ОСОБА_1 заперечив, що автомобілем не керував, посвідчення не надавав, так як не керуючи транспортним засобом при собі його не мав. У подальшому працівниками поліції без його участі було складено якісь матеріали, які саме він не знає, оскільки його з матеріалами ознайомлено не було. Також пояснив, що протягом останніх 6-ти місяців автомобіля не має, останній свій автомобіль Москвич 2141 продав з метою розрахуватись з боргами, автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 не керував, кому належить цей автомобіль не знає. Вказав, що працівниками поліції невірно зазначено у протоколі ААБ № 186348 від 13.12.2021р. його адресу проживання: АДРЕСА_2 , оскільки це адреса його матері, а він зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Суддя, вивчивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму та передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Згідно сформованої в протоколі серії ААБ № 186348 від 13.12.2021р., фабули вчинення адміністративного правопорушення, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП гр. ОСОБА_1 притягується за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На підтвердження вини гр. ОСОБА_1 до матеріалів справи додані:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 186348 від 13.12.2021р., відповідно до якого гр. ОСОБА_1 13.12.2021р. о 14:00 год. в с. Шрамківка, по вул. Щерби, керував транспортним засобом ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому поряду відмовився на відео. Протокол у графі відомостей про свідків чи потерпілих не заповнено.

- оптичний диск з відеодоказами.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч. 2,5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши наданий працівниками поліції запис з камери нагрудного реєстратора, долучений як доказ скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП 13.12.2021р., суд зазначає, що згідно наданого на розгляд суду відео файлі вбачається пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що той відмовляється, оскільки автомобілем, що розташований поруч, не керував. При цьому ОСОБА_1 перебуває на вулиці, на деякій відстані від автомобіля ВАЗ білого кольору. Наданий відео файл не розкриває жодної інформації про обставини подій, зображених на них, оскільки не містять відомостей про дату, час та місце зображених обставин, склад учасників подій, відомості про обставини проведення відео зйомки та інші дані, необхідні для дослідження обставин справи.

Також відео файл не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та його зупинку працівниками поліції.

З наданих матеріалів не вбачається присутність інших осіб, окрім ОСОБА_1 та працівників поліції під час описаних подій.

При цьому суддя вважає, що працівники поліції допустилися помилки при фіксації правопорушення, оскільки ними не було належним чином зафіксовано обставини подій, що відбувались в с. Шрамківка, по вул. Щерби 13.12.2021р. о 14:00 год., та не зафіксовано належними чином обставини скоєння правопорушення від моменту виявлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння до моменту відмови особи від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі.

Інших доказів вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема рапортів працівників поліції, інших пояснень свідків чи потерпілих надано не було.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України "Європейський суд вказав, що: «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.»

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки додані до матеріалів справи докази не дають відповіді на питання, чи здійснювалось ОСОБА_1 керування транспортним засобом, чи було працівниками поліції здійснено його зупинку та чи саме після такої зупинки працівниками поліції було зроблено пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення ступеня алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тому суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 186348 від 13.12.2021р., яким визначено межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись вищевикладеним та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана скарга до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.О. Левченко