П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення яка надійшла з УПП в Закарпатські області ДПП відносно гр. України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №141156 від 29.03.2022 , вбачається, що 29.03.2022 о 14 год. 30 хв. на А/д Київ-Чоп, водій ОСОБА_1 керуючи т.з. LEXUS д.н. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху та в умовах видимої обстановки здійснив з`їзд в кювет в результаті ДТП автомобіль частково пошкоджено, водій медичної допомоги не потребує, чим порушив вимоги п. 12.1, 12.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В попередньому судовому засіданні, ОСОБА_1 , вину у вчиненні ним правопорушення заперечував. Вказував, що він намагаючись уникнути зіткнення із автомобілем, який став попереду нього вирішив об`їхати з правої його сторони. За його словами, автомобіль, що рухався попереду нього увімкнув лівий поворотник та почав повертати на ліво. Однак в подальшому, не повернув на ліво, а почав повертати вправо. У зв`язку із чим, намагаючись уникнути зіткнення ОСОБА_1 почав об`їжджати вказаний транспортний засіб з правої сторони. Під час маневру заціпив правим колесом камінь, в результаті чого його почало кидати, він перекинувся.

ОСОБА_1 , вказав, що саме він придбав автомобіль, формально автомобіль належить ОСОБА_2 . Судове засідання було відкладено, для надання суду документів, щодо підтвердження відсутності претензій зі сторони власника автомобіля.

В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв, заяв чи клопотань не подавав.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку:

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, такий був складений на ОСОБА_1 , саме за те, що він не вибрав безпечної швидкості руху та в умовах видимої обстановки здійснив з`їзд в кювет в результаті ДТП автомобіль частково пошкоджено, водій медичної допомоги не потребує, чим порушив вимоги п. 12.1, 12.3 ПДР.

У схемі ДТП вказано під №1 транспортний засіб KIA RIO д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого відсутні механічні пошкодження. Який згідно схеми ДТП знаходиться з правого боку за 1,03 м від узбічя.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , 29.03.2022 року на повороті в с.Ратівці автомобіль KIA RIO завчасно показав лівий показчик повороту в село Ратівці, однак з невідомих причин зайняв крайне праве положення та зупинився з ввімкненим показчиком повороту. В цей час автомобіль Лексус мав намір об`їхати автомобіль КІА з правого боку на швидкості і злетів в кювет.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 він керуючи транспортним засобом KIA RIO д.н. НОМЕР_2 по трасі Ужгород Ратівці, перед поворото включив лівий показчик і хотів повертати, але помітив що позаду їдуть машини на великій швидкості і вирішив їх пропустити тому здав вправо.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Вказаних вимог ОСОБА_1 не дотримався, що призвело до ДТП.

Щодо тверджень ОСОБА_1 , що він є власником автомобіля, який отримав механічні пошкодження, то жодних доказів на підтвердження вказаному суду не надано.

З приводу тверджень ОСОБА_1 , про те, що він об`їжджав автомобіль який стояв попереду нього, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.п.1.10 ПДР обгоном є випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху, при цьому в силу п.п.14.6 (а) ПДР, обгін на перехресті заборонений.

З правової точки зору виходячи з дорожньої обстановки та умов організації руху транспорту на місці ДТП, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем і реагуючи на рух автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , повинен був на виконання вимог п. п. 12.1, 13.1 Правил, залежно дорожньої обстановки дотримувати безпечної дистанції, а у разі виникнення перешкоди для руху, яку об`єктивно був спроможний виявити - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Згідно відомостей адміністративної справи власником транспортного засобу LEXUS д.н. НОМЕР_1 вказано ОСОБА_2 .

Відомостей про відсутність претензій до ОСОБА_1 від власника авто до матеріалів провадження не надано.

Таким чином, вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вищевикладених обставин, повністю стверджена зібраними та дослідженими у справі письмовими доказами, а саме: протоколом серії ДПР 18 №141156 від 29.03.2022; схемою місця ДТП, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, приходжу до висновку, що такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Таким чином, оцінивши в сукупності, встановлені в ході судового розгляду обставини, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

При накладенні стягнення судом враховується характер і ступінь вчинених правопорушень, які відносяться до порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа яка керує автомобілем,підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, повагидо правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета - виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Обираючи адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ст. 124 цього Кодексу суд виходить із характеру вчиненого правопорушення, встановленої під час дорожньо-транспортної пригоди поведінки правопорушника та його ставлення до скоєного правопорушення та вважає, що саме цей вид стягнення є необхідним та достатнім для досягнення мети, установленої ст. 23 КУпАП.

Згідно ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2481грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 33, ч. 2 ст. 36, 40-1, 221, 283, ч. 1 п. 1 ст. 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість грн.. 20 коп.) судового збору.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання - три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош