Номер провадження: 33/813/458/22
Номер справи місцевого суду: 522/602/22
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Михайленко Марії Миколаївни на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2022 рокуОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піддано адміністративному стягненню по ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в прибуток держави.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок, згідно Закону України «Про судовий збір».

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, представник ОСОБА_1 Михайленко Марія Миколаївна подала апеляційну скаргу,у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2022 року та закрити провадження по справі №522/602/22 стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 17.05.2022 року, з`явилися: представник апелянта ОСОБА_1 адвокат Михайленко М.М. та потерпілий ОСОБА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити та пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, ч. 7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні апеляційного суду, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №305594 від 06.12.2021 року, відповідно до якого 06.12.2021 року о 16.50 год. водій ОСОБА_3 , керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , в м. Одеса по пр. Шевченка, № 23, при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпеці, в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Opel Vivaro», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку прямо. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження;

-схемою місця ДТП від 06.12.2021 року;

-письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 від 06.12.2021 року та водія ОСОБА_2 від 06.12.2021 року.

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, представник апелянта посилається на те, що відповідно до схеми ДТП, автомобіль Берендакової (автомобіль 1) знаходився у своїй смузі та жодною частиною не виходив ані на зустрічну смугу, а ні на іншу смугу у попутному напрямку руху, у зв`язку із чим, неможливо стверджувати, що автомобіль 1 здійснив зіткнення з автомобілем 2, оскільки автомобіль 1 не рухався заднім ходом та не мав змоги здійснити зіткнення з автомобілем, який їхав позаду. Той факт, що автомобіль знаходився виключно у своїй смузі, як вказано на схемі виключає здійснення ним зміни напрямку руху, як було вказано у протоколі.

Однак, вказані доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 10.1. ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1. ПДР України).

Згідно із п. 12.3. ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Матеріалами справи встановлено, що рухаючись по пр. Шевченко, 23 у м. Одесі в правій смузі, ОСОБА_1 , при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпеці, в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Opel Vivaro», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку прямо.

Вищевказане підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №305594 від 06.12.2021 року, схемою місця ДТП від 06.12.2021 року, поясненнями ОСОБА_2 та поясненнями самої ОСОБА_1 .

Більш того, під час слухання справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 просив залучити до матеріалів справи відеозапис події місця ДТП від 06.12.2021 року, який був досліджений та відтворений в залі судового засідання.

Крім того, відеозапис події, яка сталася 06.12.2021 року також був долучений і представником ОСОБА_1 Михайленко М.М. до апеляційної скарги і який також був досліджений та відтворений під час слухання справи в суді апеляційної інстанції.

Надані сторонами відеозаписи події стосуються обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке мало місце 06.12.2021 року та жодним чином не спростовують тих фактичних обставин, які були встановлені суддею під час розгляду справи в суді першої інстанції. Аналіз вказаних відеоматеріалів, обґрунтовано свідчить про порушення саме ОСОБА_1 п. 10.1. ПДР України.

Твердження представника апелянта про те, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд судової справи, у зв`язку із чим не могла брати участь у ній та надати свої пояснення та виразити свою позицію стосовно матеріалів справи для захисту своїх прав та інтересів оцінюються апеляційним судом критично, з огляду на те, що право ОСОБА_4 було поновлено, шляхом подачі апеляційної скарги на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2022 року та присутності в суді апеляційної інстанції при розгляді справи представника ОСОБА_1 Михайленко М.М.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було відомо про те, що розгляд справи буде проводитися саме у Приморському районному суді м.Одеси, що не позбавляло її можливості самостійно цікавитися інформацією щодо розгляду її справи. Також, остання була належним чином повідомлена про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, однак, до судового засідання не зявилась.

За наведених обставин, приходжу до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, з дотриманням вимог ст.252 КУпАП оцінив зібрані у справі докази та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п.10.1. ПДР України, оскільки такі докази, які беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, наявні в матеріалах справи.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини справи достовірно вказують, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , що підтверджує правомірність складення відносно неї протоколу серії ААБ №305594 від 06.12.2021 року про адміністративне правопорушення.

Інших порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, немає.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку наявним в ній доказам та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Михайленко Марії Миколаївни залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра