Справа №760/5482/22 3/760/4114/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2022 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від командира 35 запасної роти військової частни НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Києві, громадянина України, розлученого, військова частина НОМЕР_1 , стрілець, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 172-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.05.2022 року був відстній на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) без поважних причин після направлення його до лікувального закладу, що було виявлено о 21.15 годині. Був відсутній на службі без поважних причин дві доби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи з ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Частиною 4 ст. 172-11 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, що вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію".

Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Указ Президента України від 26 вересня 2016 року № 411/2016 "Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15", не містить положень, які скасовують дію особливого періоду в Україні (Постанова від 25.04.2018 № 205/1993/17 Верховний Суд, Касаційний цивільний суд).

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, викладені у протоколі. Проте зазначив, що умислу ухилятися від військової слжби у нього не було, він проходив планові обстеження у лікарів у різних медичних закладах, однак не міг про це повідомити свого командира, оскільки в нього розрядився телефон, який він задешево купив у ломбарді, а тому він швидко розрядився. Вважає, що це була прикра випадковість, так би мовити «збіг оставин».

У судовому засіданні представник військової частини Коростельов Д.О. протокол підтримав, зазначив, що ОСОБА_1 характеризується вкрай негативно, неоднорозово був помічений у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння за що притягувався судом до адміністратиивної відповідальності, своїми діями погано впливає на особовий склад частини, на зауваження, виховну роботу не реагує, є недисциплінованим та безвідповідальним.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема, щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, а також іншими доказами, що долучені до протоколу, в тому числі: рішенням командира вч НОМЕР_1 , довідкою-доповіддю, актом сужбового розслідування, згідно якого підтвердилися факти , зазначені у протоколі.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ст. 34 КУпАП обставин, які пом`яшують адміністративну відповідальність, судом не встановлено.

Зазначення ОСОБА_1 в судовому засіданні, що він визнає свою вину та кається, на думку суду, носить вимушений характер, продиктований виключно розглядом справи у суді.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, які обтяжують адміністративну відповідальність, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 172-11 КУпАП визначено, що діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчи нені в умовах особливого періоду, тягнуть за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Згідно з ч. 1 ст. 32-1 КУпАП арешт з утриманням на гауптвахті встановлюється і застосовується лише у виключних випадках за окремі види військових адміністративних правопорушень на строк до десяти діб. Арешт з утриманням на гауптвахті призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).

У даній конкретній справі, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суд прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді арешту.

При цьому, судом враховується, що в Україні дії особливий період, а також те, що ОСОБА_1 не бажає виправлятися, те, що він вже притягувався до адміністративної відповідальності за військові правопорушення та на нього було накладено стягнення у виді штрафу, однак який, на день розгляду цієї справи, не сплачено, а тому, на переконання суду, стягнення у виді штрафу, вже є недієвим. З виховною метою, суд вважає, що ОСОБА_1 має бути призначення стягення у виді арешту. Саме таке стягнення, на думку суду, надасть можливість особі обдумати свою поведінку та критично оцінити свої дії у період збройної агресії щодо України.

При цьому, суд враховує характеристику ОСОБА_1 , що є у матеріалах справи, згідно якої останній характеризується вкрай негативно, схильий до введення в оману командирів.

Одночасно суд враховує й те, що цим же складом суду 26.11.2022 року вже розглядалася справа щодо ОСОБА_1 та останній обіцяв, що усі штрафи, що були йому призначені судом, він оплатить у це й же день, однак, згідно довідки у справі, а також що не заперечувалося й самим ОСОБА_1 у судовому засіданні, штрафи він не сплатив, оскільки в нього немає грошей та коли вони будуть, невідомо. А тому визначення стягнення у виді штрафу з цих причин, також є недоречним.

Відповідно до статті 327-1 КпАП України, військовослужбовців, а також військовозобов`язаних чи резервістів під час проходження зборів, підданих арешту, утримують на гауптвахтах Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. У разі відсутності гауптвахти в органі управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, в зоні діяльності якого дислокується військова частина (установа), військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, піддані арешту на термін до трьох діб, в особливий період можуть за рішенням суду утримуватися в кімнатах тимчасово затриманих Військової служби правопорядку у Збройних Силах України з обов`язковим зазначенням про це у рішенні про застосування арешту з утриманням на гауптвахті. Під час виконання постанови про застосування арешту з утриманням на гауптвахті арештовані піддаються особистому огляду. Порядок та умови утримання військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, заарештованих в адміністративному порядку, визначаються Міністерством оборони України.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то він підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись стст.9, 33-35, 172-20, 221, 251, 283-284, 287-291 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк вісім діб.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Строк арешту з утриманням на гауптвахті відраховувати з моменту фактичного затримання.

Виконання постанови покласти на гаупвахту Центрального управління Військової служби правопорядку по м. Києву і Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя Ріхтер В.В.