Долинський районний суд Кіровоградської області
____________________________________________________________________________
17.01.2022 Справа №: 403/388/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 рокум. Долинська

Суддя Долинського районного суду Кіровоградської області Баранський Д.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має адміністративних стягнень,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 18 листопада 2021 року о 15.10 годині в АДРЕСА_1 здійснював реалізацію бензину без ліцензії на право провадження даного виду господарської діяльності, чим порушив Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину в адміністративному правопорушенні не визнав.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої складно протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов до такого висновку.

Відповідальність за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає, зокрема за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Отже, вищезазначена правова норма є бланкетною, тобто зазначає правило неповно, посилаючись на інші нормативно-правові акти.

Об`єктивна сторона проступку виражається, зокрема у формі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

У змісті обвинувачення, ОСОБА_1 обвинувачується у порушенні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» без відображення порушення конкретного правила.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі Закон) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців. Законом може бути встановлено особливості державної реєстрації громадських формувань, релігійних організацій, а також здійснення реєстраційних дій під час виведення неплатоспроможних банків з ринку або ліквідації банків.

За змістом ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Отже, оскільки ОСОБА_1 не був суб`єктом правовідносин, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців, відповідно обвинувачення його в порушенні правил Закону є безпідставним.

З огляду на вищезазначене, оскільки особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у змісті обвинувачення не ставить йому у провину порушення правила, що визначає обов`язковість при здійсненні конкретного виду діяльності державної реєстрації як суб`єкта господарювання та ліцензії, відповідно це свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вказаним, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 33-35, 38, ч. 1 ст. 164, ст. ст. 221, 247, 251, 252, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутності у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Суддя Долинського районного судуД. М. Баранський