Провадження № 3/127/5028/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 17.07.2022 о 20.44 год. по вул. К. Василенка, 16 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки BMW, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на промінь світла, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки зумовлені захворюванням, відомості про які він надає суду. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, намагався двічі здати сечу для проведення її аналізу, однак йому це не вдалось і він попросив взяти для аналізу кров, однак отримав відмову.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважив, що провадження у справі слід закрити, оскільки матеріалами справи винуватість його підзахисного не доведена.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такими ознаками, як слідує з наведеної Інструкції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З наданих суду матеріалів випливає, що 17.07.2022 о 20.44 год. по вул. К. Василенка, 16 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки BMW, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на промінь світла, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя.

Наведені ознаки, як випливає з пункту 4 розділу І Інструкції є підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суду наданий висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1003 від 17.07.2022 (далі Висновок), згідно з яким ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлені, його огляд на стан наркотичного сп`яніння не проведений у зв`язку з відмовою останнього.

Заперечуючи факт перебування у стані наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 надав суду медичні документи, згідно з якими йому встановлений діагноз: короткозорість високого ступеня обох очей, складний короткозорий астигматизм обох очей, синдром сухих очей, переферична хоріоретинальна дегенерація обох очей, стан після радіальних кератомій на обох очах. У зв`язку з встановленим діагнозом призначене лікування, у тому числі по 1 краплі відповідного медичного препарату 4 рази на день постійно.

Отже, доводи ОСОБА_1 щодо того, що у нього виявлені ознаки сухості очей і відсутності реакції на світло у зв`язку з документально підтвердженим захворюванням очей суд визнає слушними. Разом з тим, наданими ОСОБА_1 та його захисником не спростовані як підстава для проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння виявлені у нього ознаки такого сп`яніння як виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Наведені ознаки, як суд зазначив вище, є підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак відмови від проходження такого огляду саме відповідно до встановленого законом порядку суд враховує таке.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Слід зауважити, що процедура такого огляду регламентована реченням другим частини другої статті 266 КпАП, зі змісту якого випливає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Відповідно до приписів реченням третього частини другої статті 266 КпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, реченням першим частини третьої статті 266 КпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суду також наданий запис з нагрудних камер поліцейських (далі Запис). З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Більше того, він двічі намагався здати зразки біологічного середовища (сечу) зі значними проміжками. Після невдалої другої спроби здати зазначені зразки біологічного середовища, як випливає з оглянутого в судовому засіданні Запису, він просив надати можливість здати інші види біологічного середовища, однак отримав відмову. Після цього, як слідує з оглянутого судом Запису, він написав заяву про відмову від проходження такого огляду.

Заперечуючи факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, його захисник надав суду копію відповідної заяви, зі змісту якої випливає, що така відмова зумовлена у зв`язку з неможливістю здати аналіз сечі. При цьому захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, звернув увагу суду на ту обставину, що зазначена заява написана 17.07.2022 о 22.35 год. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, як зауважив захисник Синицина В.М., випливає, що підстава для направлення ОСОБА_1 для проходження такого огляду виникла 17.07.2022 о 20.44.

Оцінюючи доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. При цьому зі змісту пункту 8 розділу ІІІ Інструкції випливає, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Зі змісту пункту 12 розділу ІІІ Інструкції випливає, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Також пунктом 13 розділу ІІІ Інструкції визначено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Як суд зазначив вище, з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 двічі намагався здати зразки біологічного середовища сечу, однак не зміг, посилаючись на відсутність у нього такої можливості. Надані суду матеріали свідчать, що з моменту виникнення підстави для направлення ОСОБА_1 на огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння та оформленням такої відмови пройшло майже дві години. При цьому посилання у Висновку часу проведення огляду 21.15 суд до уваги не приймає. Зокрема, у зазначений час, як суд зазначив вище, був проведений огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і констатований факт його перебування у тверезому стані. Згідно з наданими суду матеріалами справи відмова ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння задокументована о 22.35 год.

Оцінюючи доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника в частині наполягання ОСОБА_1 взяти у нього для аналізу кров, суд враховує, що пунктом 13 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що д ля дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. На відміну від імперативної норми, закріпленої у пункті 12, норма, закріплена у пункті 13 є диспозитивною нормою, тобто не встановлює обов`язку в особи, яка проводить забір зразків біологічного середовища, відбирати кров для таких цілей. Однак, на переконання суду, це не свідчить про відсутність обов`язку виконати вимоги пункту 12 Розділу ІІІ Інструкції, зміст якого наведений вище.

Як суд зазначив вище, надані суду матеріали не спростовують посилання ОСОБА_1 на те, що він просив відібрати у нього інші, ніж сеча, зразки біологічного середовища.

Відповідно до пункту 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 за № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999 (далі Інструкція № 100) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що запис здійснений не безперервно, натомість суду надані фрагменти запису. Разом з тим, суд вважає, що недотримання вимог зазначеної інструкції має бути оцінене у сукупності з іншими доказами, зібраними у справі.

З оглянутих в судовому засіданні фрагментів Запису, як суд зазначив вище, випливає, що ОСОБА_1 на місці зупинки не були названі виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння і йому не було запропоноване проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Натомість, оглянуті фрагменти запису свідчать, що ОСОБА_1 був доставлений до КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради», де згідно з Висновком він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Як суд вже зазначав, реченням першим частини другої статті 266 КпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. І, як випливає зі змісту речення першого частини третьої статті 266 КпАП випливає, лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому частиною п`ятою статті 266 КпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з твердженням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість наполягав на його проведенні відповідно до встановленої законом процедури.

Оцінюючи доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в цій частині суд вважає за доцільне, окрім наведеного вище, зауважити таке.

Згідно з пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 за № 1103 (далі Порядок) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, оцінюючи доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує, що відомості, які б свідчили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським на місці зупинки суду не надані. Не надані також суду докази того, що така відмова ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я була оформлена відповідно до пункту 8 Порядку. Більше того, не спростовані твердження ОСОБА_1 і частково підтверджені оглянутим у судовому засіданні Записом про те, що він просив відібрати у нього інші, окрім сечі, зразки біологічного середовища після двох спроб здати для проведення відповідного аналізу сечі. При цьому, як суд зазначив вище, статтею 266 КпАП, яка є імперативною нормою, встановлений порядок здійснення такого огляду і частиною п`ятою зазначеної статті регламентовано, що огляд, проведений з порушенням зазначеного порядку вважається недійсним. Саме тому суд вважає, що твердження у протоколі про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме у встановленому законом порядку не ґрунтуються на наданих суду матеріалах справи.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: