Справа № 139/220/22
Провадження № 3/139/106/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із СПД № 1 (смт Муровані Курилівці) Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою головного державного виконавця Мурованокуриловецького РВ ДВС від 15 лютого 2018 року щодо ОСОБА_1 , як боржника за виконавчим документом про стягнення аліментів, встановлено тимчасове обмеження у праві керування ТЗ до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. 08 травня 2022 року о 23-ій годині 45 хвилин керував мопедом «Honda Dio», без номерного знаку, по автодорозі Т0217 Горай смт Муровані Курилівці (в с. Роздолівка Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області) в стані алкогольного сп`яніння. Тестування на алкогольне сп`яніння проводилося на місці зупинки транспортного засобу із застосування спеціального приладу «Drager» Alcotest 6810 № 1510, який показав вміст алкоголю у випарах з видиху в розмірі 1,46 проміле. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 визнав свою вину у скоєних правопорушеннях і пояснив, що він відсвяткував свій день народження, а потім дозволи собі їхати на мопеді. Просив суворо не карати, врахувавши обставину, що він є мобілізованим до ЗСУ і в найближчий час буде відправлений на передову.

Розглянувши справу та оцінивши всі докази в їх сукупності, прийшла до висновку про винуватість ОСОБА_1 в правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння особою, та в правопорушенні передбаченому ч. 3 ст. 126 КУпАП, тобто в керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Так, вина ОСОБА_1 доведена обставинами, викладеними у протоколах про адміністративне правопорушення серії ААБ № 322668 і № 322667 від 09 травня 2022 року, постановою головного державного виконавця Мурованокуриловецького РВ ДВС від 15 лютого 2018 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, результатом тесту за допомогою спеціального приладу «Drager», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, актом огляду та тимчасового затримання ТЗ, оглянутим в судому засіданні технічним записом події адміністративного правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, який вперше вчинив порушення Правил дорожнього руху, керуючись положеннями ч. 2 ст. 36 КУпАП вважаю за можливе та правильне призначити ОСОБА_1 стягнення, передбачене санкцією інкримінованої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, також враховую інформацію, наявну у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 322667 від 09.05.2022 та довідці інспектора з РПП СПД № 1 Сергія Головатюка, про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, та наступне:

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст цієї норми свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, законодавець у санкції частини 1 статті 130 КУпАП визначив як основне обов`язкове стягнення штраф з позбавленням права керування транспортними засобами. Тому в даному випадку не є доцільним керуватися п. 28 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому наголошується, що «суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами у випадках, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала». Ці роз`яснення Пленуму ВСУ були актуальними в той час, коли позбавлення права керувати транспортними засобами було передбачено у санкції статті як альтернативне стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення. Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в сумі 2481 гривня. Таким чином підлягає стягненню судовий збір у сумі 496 гривень 20 копійок.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126, ч. 2 ст. 36, ст. 40-1 ст. ст. 221, 283, 284, 287, 294, 307, 308 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", -

П О С Т А Н О В И Л А :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, та у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та піддати адміністративному стягненню за ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 НМДГ в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: ________________