Справа № 953/263/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2022 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., за участю представника адвоката Клименка Р.Л., розглянувши адміністративний матеріал направлений з Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення серії ААБ № 302458, серії ААБ №302459 від 23.12.2021, 19.11.2021 о 10 год. 35 хв. в м. Харків по вул. Сумська, 68, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної дистанції та здійснив наїзд на автомобіль Ford д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після чого водій ОСОБА_1 залишив місце ДТП з невідомих причин.

В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки доказів вчиненого правопорушення надано не було, та останній повністю відшкодував завдану шкоду, хоча правопорушень не здійснював.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника, свідка, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в зазначеній справі з наступних підстав.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, суд має повно, всебічно і об`єктивно з`ясувати обставини кожної справи, вирішуючи її в точній відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 13.1 ПДР передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За пунктом 2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 302458 від 23.12.2021, 19.11.2021 о 10 год. 35 хв. в м. Харків по вул. Сумська, 68, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної дистанції та

здійснив наїзд на автомобіль Ford д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Крім того, цього ж дня був складений ще один протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 302459 від 23.12.2021, відповідно до якого, 19.11.2021 о 10 год. 35 хв. в м. Харків по вул. Сумська, 68, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП, водій місце пригоди залишив з невідомих причин, чим порушив вимогу пункту 2.10 а ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 122-4 КУпАП.

З письмових пояснень водія ОСОБА_1 вбачається, що 19.11.2021 о 10 год. 35 хв. в м. Харків по вул. Сумська, 68, він, керуючи транспортним засобом Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 , не помітив, що він здійснив ДТП, та його автомобіль будь-яких пошкоджень немає.

З письмових пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що 19.11.2021 нею було припарковано автомобіль Форд н.з. НОМЕР_3 у дворі будинку №68 по вул. Сумська, 68 у м. Харкові, та о 10.35 год. їй зателефонували, та повідомили, що їй автомобіль було вдарено в задню праву частину автомобілем марки Мерседес чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_4 .., внаслідок чого було викликано патрульну поліцію.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що вона зателефонувала ОСОБА_2 , та повідомила відомості останній про виниклу ДТП, а саме, що автомобіль Форд н.з. НОМЕР_3 було вдарено в задню праву частину автомобілем марки Мерседес чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_4 .., та самого ОСОБА_1 вона не бачила.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами .

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, суд критично ставиться до наявних в матеріалах доказів в інкримінованих ОСОБА_1 правопорушеннях, оскільки з точки зору достатності та допустимості, наявні у справі докази мають суперечності, а саме водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по-різному пояснювали обставини пригоди, при чому очевидців даної ДТП не було, а ґрунтуються на поясненнях свідка ОСОБА_3 , яка зазначила лише марку авто, та номер авто в якому було дві «5». А долучені до протоколів про адміністративне правопорушення схема ДТП та пояснення водія ОСОБА_2 не можуть вважатись достатніми для доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні ним ПДР.

Відповідно до пояснень водія ОСОБА_1 він не здійснював механічне зіткнення з іншим транспортним засобом, а також на його транспортному засобі відсутні будь-які механічні пошкодження, які б свідчили, що він був учасником ДТП, що не спростовується матеріалами справи, оскільки належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначених правопорушень матеріали справи не містять.

На схемі ДТП, яка наявна в матеріалах справи, не зображено та не зафіксовано положення транспортного засобу, належного ОСОБА_1 , під час ДТП.

До того ж, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо механічних пошкоджень транспортного засобу ОСОБА_1 , а також відсутні пояснення свідків та очевидців події, натомість очевидець ОСОБА_3 , яка повідомила про виниклу ДТП ОСОБА_2 зазначила, що в номері ТЗ, який скоїв ДТП міститься дві «5», який частково не співпадає з номер ТЗ ОСОБА_1 .

Отже, обвинувачення у вчиненні ОСОБА_1 ДТП ґрунтується тільки на поясненнях водія ОСОБА_2 зі слів ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні заперечувала факт здійснення ДТП саме ОСОБА_1 , що також підтверджується наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України "Про міжнародні договори", міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до частини 2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту 2 статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - "кримінальне обвинувачення" і "суперечки про громадянські права". У справі "Кадубец проти Словаччини", представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях, а усі припущення мають тлумачитись на користь такої особи.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі "Надточій проти України" (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під "кримінальним обвинуваченням" у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

При цьому спрощений підхід до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до адміністративної відповідальності, як і потерпілих, є неприпустимим (пункт 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року).

За висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17 (провадження № 51-2568км19), який є релевантним для даної справи, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК , що передбачають: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи .

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, а відтак його дії не можуть знаходитись в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

За такого, не доведеним є і обвинувачення у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП , об`єктивний склад якого є похідним від адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень суду надано не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями 124, 122-4 КУпАП підлягає закриттю, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні цих правопорушень не доведена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 124, 122-4, 245, 247 ч. 1 п. 1, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів, апеляція на яку подається через районний суд.

Суддя Г.А. Зуб