Справа №: 343/1383/21
Провадження №: 3/0343/15/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С.М.,

з участю: секретарів судового засідання - Шикор Г.В., Оленяк С.І.,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Ільницького Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого у ФОП ОСОБА_2 налагоджувальником, з неповною вищою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, до адміністративної відповідальності притягувався 16.07.2021 за ч. 5 ст. 121 КУпАП,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Правопорушення вчинено при таких обставинах:

16 липня 2021 року о 14.15 год в м. Долина по вул. Б.Хмельницького Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував мопедом Карпати-Ш58 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest № 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав, вказавши, що 16.07.2021 він їхав з роботи додому. Йому перебігав дорогу кіт, тому він вильнув рулем і впав, у результаті чого поранився. Після того, як він піднявся, рух продовжив по узбіччю, однак був зупинений працівниками поліції. Вони почали з`ясовувати характер його ушкоджень та вимагали пред`явити посвідчення водія і документи на транспортний засіб. Таких він не пред`явив, вказавши, що він не зобов`язаний мати в силу особливостей його транспортного засобу. Так, він заводиться з ручки, при натисканні якої спрацьовує поршнева система, яка приводить у рух колінвал, який у свою чергу заводить двигун, після чого здійснюється рух. Його транспортний засіб має потужність до 50 см куб, що підтверджується висновком експерта. Враховуючи вказане, від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння він відмовився, оскільки він не керував транспортним засобом, який підпадає під дію вимог ст. 130 КУпАП, та рухався ним по узбіччі.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ільницький Я.І. подав клопотання, яке підтримав у судовому засіданні та в якому просив закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Клопотання мотивував тим, що його довіритель рухався по узбіччю дороги, тобто не був учасником руху як особа, яка безпосередньо бере участь у процесі руху на дорозі як водій в розумінні Правил дорожнього руху. Крім цього, зазначив, що транспортним засобом вважаються всі види автомобілів, трактори та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигуна потужністю понад 3 кВт, натомість робочий об`єм транспортного засобу його довірителя, згідно з висновком експерта, становить 49.9 куб.см. При винесенні постанови просив врахувати і те, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія, таке йому не видавалось, тобто не являється водієм в розумінні ПДР України, при цьому для керування мопедом, який не вважається транспортним засобом, таке не вимагається.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 458071 від 16.07.2021, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, яке поставлено в провину ОСОБА_1 Посвідчення водія не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. З вказаним протоколом він ознайомився, що засвідчив своїм підписом (а.с. 1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова слів, нестійка хода, за допомого алкотеста Драгер 6810. Від огляду на стан сп`яніння водій відмовився, що підтвердив своїм підписом (а.с. 2);

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7119, яке чинне до 07.10.2021, та свідчить, що Газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с. 7);

- направлення, складене о 14.32 год. 16.07.2021 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП Долинська БЛ, складеним у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, нечітка вимова слів. Відповідно до направлення, проїхати в медичний заклад та від огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3);

- три послідовні відеозаписи на оптичному диску DVD-R 16х4,7GB (а.с. 8), на яких зафіксовано рух мопеда по обочині, його зупинку, спілкування водія з поліцейськими, встановлення його особи та обставини відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Так, після зупинки ОСОБА_1 , він зателефонував до когось, повідомляючи, що його зупинили поліцейські, консультується з даного приводу. На запитання працівників поліції про наявність документів, відповідає, що такі відсутні, оскільки його мопед має потужність тільки 50 кубів, тобто не являється транспортним засобом. Поліцейський вказує, що від водія чути алкоголем, з`ясовує де він подав та отримав ушкодження, пропонує пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння. Останній підтверджує, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та не повинен керувати мопедом у такому стані. Погодився пройти огляд на факт вживання алкоголю на місці зупинки. Водієві роз`яснено причини зупинки і порушення, які він допустив, у тому числі керування без шолома. Після цього, водій відмовився від проходження огляду на факт вживання алкоголю, як і відмовився пройти такий у медичному закладі. Про те, що відмова прирівнюється до керування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 роз`яснено та оголошено зміст протоколу, запропоновано надати пояснення з приводу поставленого в провину правопорушення.

На підтвердження своєї невинуватості ОСОБА_1 надав у судовому засіданні пояснення, які описані вище. Його захисником надано висновок експерта № СЕ-19/109-22/1390-АВ від 23.02.2022, в якому зазначено, що робочий об`єм транспортного засобу "Карпати" становить 49,9 см.куб (а.с. 37-40), тобто він, на думку сторони захисту, не являється механічним транспортним засобом, що виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також клопотання про закриття провадження у справі, яке зводиться до відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки він рухався по узбіччю і його транспортний засіб не підпадає під дію ст. 130 КУпАП.

ІV. Оцінка суду:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до таких висновків.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

ОСОБА_1 поставлено у провину, що він, керуючи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану сп`яніння відмовився.

Згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність.

При цьому, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як визначено в п 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд, даючи оцінку дослідженим доказам, вважає встановленим, що працівники поліції на місці зупинки мопеда "Карпати", яким керував ОСОБА_1 по узбіччю, яке, відповідно до п. 1.10, 24.7 Правил дорожнього руху, може використовуватися для руху мопедів, тобто був учасником дорожнього руху, виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до вимог ст. 266 КУпАП.

Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та згаданої Інструкції, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції мали право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд на визначення стану сп`яніння. З переглянутого у судовому засіданні відеозапису встановлено, що працівники поліції діяли відповідно до вимог закону, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6810, роз`яснили наслідки відмови від такого огляду, також ОСОБА_1 було запропоновано пройти такий у медичному закладі, від чого він також відмовився.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, їхньої упередженості або будь-якої зацікавленості у результатах розгляду справи чи притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Навпаки, з долученого відеозапису вбачається, що працівники поліції належним чином роз`яснили ОСОБА_1 підстави зупинки, вказали про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснили процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, його права.

Отже, враховуючи, що відмова ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння та фіксація відмови від нього були проведені працівниками поліції з дотриманням процедури його проведення, керування транспортним засобом знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яка висловлена у судовому засіданні, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

При цьому, твердження захисту про те, що транспортний засіб, на якому працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 , не належить до механічних транспортних засобів, що виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу, виходячи з таких мотивів.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття транспортні засоби, зокрема, примітки до ст. 286 КК України, ч. 6 ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Транспортними засобами, про які йдеться у примітках статті 286 КК України та статті 121 КУпАП, слід вважати всі види автомобілів, трактори й інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Пунктом 2.13 Правил дорожнього руху визначаються категорії, на які поділяються транспортні засоби. Так, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

У постанові від 01.03.2018 у справі № 278/3362/15-к Верховний Суд зазначив, що будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Аналізуючи положення чинного законодавства, мопед "Карпати", робочий об`єм двигуна якого 49,9 см куб., яким керував ОСОБА_1 , належить до механічних транспортних засобів та є транспортним засобом в розумінні ч. 1 ст.130 КУпАП.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення та його особу.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді штрафу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що з матеріалів адміністративної справи вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалося.

Згідно з положенннями п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, ОСОБА_1 у розумінні наведеної норми ПДР та ч. 1ст. 130 КУпАП не є водієм та відноситься до інших осіб, для яких не передбачений такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 38, 40-1, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) -899998; рахунок отримувача № UA0026001; код класифікації доходів бюджету -22030106) судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: С.М.Монташевич