Провадження № 3/760/4704/22
в справі № 760/6715/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2022 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого судді судді Застрожнікової К.С.,

при секретарі судового засідання Бурлай С.Б.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника особи адвоката Савицької С.Л.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Мілетич О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 891131 від 07.06.2022 р. відносно ОСОБА_1 , зі змісту якого слідує, що приблизно дві неділі назад в телефонній бесіді гр. ОСОБА_1 вчинила психологічне домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_2 , 2013 р. н., а саме, говорила образливі слова, чим спричинила шкоду психологічному здоров`ю дитини.

Судом за власною ініціативою було прийнято рішення про повну фіксацію судового процесу.

Зокрема, від адвоката Савицької С.Л., яка здійснює представництво ОСОБА_1 , при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, надійшла заява про відвід судді Застрожніковій К.С., у задоволенні якої було відмовлено на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 29.06.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

гідно із ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Таким чином, фіксація судового процесу у зазначеній справі, хоча це і не передбачено нормами КУпАП, здійснюється з метою недопущення сумнівів в учасників процесу стосовно неупередженості суду, та спрямована на зміцнення довіри учасників процесу до судової системи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що у зв`язку із початком війни, її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасово проживає разом з бабусею та дідусем, які чинять їй перешкоди у побаченнях з дитиною, без її згоди вивезли дитину до Берегівського району Закарпатської області, та не повідомляли їй місце знаходження дитини, у зв`язку із чим вона зверталась до відділу поліції та до служби у справах дітей. Пояснила, що телефонний зв`язок із сином перервався, вона телефонувала йому на годинник, який був при дитині, однак розмови не складались через вплив, на її думку, з боку бабусі. Наразі вона працює з дитячим психологом, аби налагодити стосунки із сином та батьками її покійного чоловіка. Пояснила, що жодного психологічного насильства відносно свого сина не вчиняла, будь-яких телефонних розмов із образливими словами з її боку на адресу сина не було, вказує, що протокол складено за надуманих підстав, просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Представника ОСОБА_1 адвокат Савицька С.Л. підтримала пояснення своєї довірительки, просила долучити до матеріалів справи письмові заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення із доданими документами, які судом долучено до матеріалів справи /а. с. 12-35/. Адвокат Савицька С.Л. зазначила, що бабуся та дідусь, з якими на момент початку війни перебував син її довірительки, раптово почали приймати рішення, які стосувались долі дитини, без погодження з його матір`ю. Зазначила, що 03.04.2022 р. бабуся з дідусем прийняли раптове рішення виїхати із Києва до села Заворичі, в Броварському району Київської області, це рішення матір дитини вважала небезпечним, а тому наполягала на поверненні дитини до м. Києві. Після повернення дитини до м. Києва, 08.03.2022 при зустрічі з матір`ю, син відмовився йти до неї, говорячи, що він з нею помре. На переконання ОСОБА_1 , до таких думок її сина наштовхнули дідусь із бабусею, які вирішили одноособово, що дитині буде краще із ними. У подальшому, ОСОБА_1 не знала про місце проживання свого сина, через що звернулась до відділу поліції та служби у справах дітей, якими було встановлено, що дитину було вивезено у м. Берегово Закарпатської області. Коли матір приїхала до м. Берегово, аби побачитись із сином, то дідусь із бабусею телефоном повідомили їй, що вони виїхали з м. Берегово, у зв`язку із чим зустріч із сином не відбулась. 07.06.2022 р. до ОСОБА_1 зателефонували з поліції та повідомили, що їй необхідно прибути до відділу поліції для відібрання від неї пояснень з приводу її заяв про розшук дитини. Однак, прибувши до відділу поліції, відносно неї було складено вказаний протокол. Із врахуванням того, що ОСОБА_1 не застосовувала будь-якого психологічного насильства по відношенню до свого сина, адвокат Савицька С.Л. просить закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До суду прибула заявник ОСОБА_1 , на підставі заяви якої було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 стосовно вчинення психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 суду повідомила, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її син ОСОБА_4 . Після смерті сина її онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає разом з дідусем та бабусею, зустрічі з матір`ю носили періодичний характер, однак постійним місцем проживання онука було їхнє помешкання. Жодних перешкод у побаченнях матері із сином вони не чинили. На початку війни вони разом із онуком виїхали до м. Берегово Закарпатської області, оскільки вважали, що дитина там буде у безпеці. Там вони знаходились з 09.03.2022 року по 05.06.2022 рік. Заявниця повідомила суд, що мати дитини постійно у телефонних розмовах ображає дитину, принижуючи його честь та гідність, говорячи про те, що у ОСОБА_2 немає друзів, що йому не щастить тощо. Дитина після телефонних розмов із матір`ю жаліється на головний біль та не бажає подальшого спілкування. Пояснила, що у травні 2022 року звернулась до директора Солом`янського районного у місті Києві центру соціальних служб із заявою про те, що її онукові ОСОБА_2 потрібна психологічна допомога у зв`язку із тим, що з боку матері чиниться психологічне насильство над дитиною. На підставі її заяви була проведена перевірка та складено протокол відносно ОСОБА_1 , який зараз розглядається судом. Зазначила, що у протоколі йде мова про три телефонні розмови, які мали місце між її невісткою ОСОБА_1 та її онуком ОСОБА_2 , а саме: 01.05.2022 р., 06.05.2022 р., 29.05.2022 р., під час яких ОСОБА_1 ображала свого сина, принижувала його як чоловіка. Зазначила, що онукові встановлено діагноз астено-невротичний синдром, некомпактний міокард, а тому йому не можна хвилюватись. Зазначила, що розмови, що відбуваються між матір`ю та ОСОБА_2 призводять до надмірних хвилювань дитини.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Мілетич О.О. суду пояснила, що просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Адвокат Мілетич О.О. заявила суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, в якому просила долучити до справи та дослідити заяви ОСОБА_1 від 25.05.2022 р., від 27.05.2022 р., складені ОСОБА_1 на ім`я Директора Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб, в якій її довірителька вказує на застосування психологічного насильства відносно малолітнього ОСОБА_2 з боку його матері ОСОБА_1 , та психологічну характеристику на дитину від 18.05.2022 р., складену психологом ОСОБА_9 , які судом долучені до матеріалів справи та досліджені в судовому засіданні.

Також, адвокат Мілетич О.О. просила долучити до матеріалів справи диск, із записаними на ньому розмовами, які відбувались між малолітнім ОСОБА_2 та його матір`ю, які свідчать про застосування відносно дитини психологічного насильства.

Заявник ОСОБА_1 підтримала клопотання свого представника адвоката Мілетич О.О.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її представник адвокат Савицька С.Л. заперечували проти доручення до справи диску, оскільки заперечували наявність образливого телефонного спілкування між матір`ю та дитиною, а також зазначили, що ОСОБА_1 не надавала своєї згоди на несанкціоноване підслуховування її розмов із дитиною, у зв`язку із чим цей диск не може бути допустимим доказом у даній справі.

Вислухавши думки учасників процесу, суд на місці ухвалив, відмовити в задоволенні клопотання адвоката Мілетич О.О. стосовно долучення до матеріалів справи диску, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на часові проміжки чи дати телефонних бесід, крім того, зняття інформації з телефонних та телекомунікаційних мереж є негласною слідчою дією, яка має бути проведена у передбаченому КПК України порядку, визначеними законом суб`єктами, яким заявниця ОСОБА_1 не являється.

Відповідно до ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Клопотання стосовно допиту свідків чи інших осіб від учасників провадження не надійшли.

Таким чином, заслухавши пояснення учасників справи про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, судом було досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 891131 від 07.06.2022 р. відносно ОСОБА_1 , зі змісту якого слідує, що приблизно дві неділі назад в телефонній бесіді гр. ОСОБА_1 вчинила психологічне домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_2 , 2013 р. н., а саме, говорила образливі слова, чим спричинила шкоду психологічному здоров`ю дитини /а. с. 1/.

До протоколу додано лист директора Солом`янського районного в місті Києві Центру соціальних служб від 27.05.2022 «Щодо домашнього насильства в родині ОСОБА_1 », відповідно до змісту якого слідує, що 27.05.2022 р. до Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб звернулася громадянка ОСОБА_1 із заявою щодо психологічного домашнього насильства відносно її онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з боку його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Баба і онук проживають за адресою АДРЕСА_2 , мати ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але фактично проживає у АДРЕСА_3 . Центр інформує Солом`янське ГУНП у м. Києві для вжиття заходів згідно повноважень /а. с. 2/.

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_1 від 25.05.2022 р., написаної на ім`я Директора Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб, слідує, що вона звертається за психологічною допомогою, яка необхідна її онукові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що батько дитини помер, коли онуку було 2, 5 місяці, з того часу ОСОБА_2 постійно проживав з нею та дідусем. Зараз мати захотіла більше спілкуватись та забирати дитину, для ОСОБА_2 це за кожну розмову з матір`ю стрес, він її боїться, відмовляється спілкуватись через психологічне насилля з боку матері /а. с. 3/.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 ,що додані до протоколу, слідує, що її дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті її чоловіка, став відрадою для батьків її покійного чоловіка. Через те, що вона намагається забрати в них дитину, вони на неї наговорюють, вона не ображає свою дитину, вважає, що саме бабуся психологічно тисне на дитину. Коли вони мали зустрітись 08.03.2022 бабуся налаштувала дитину проти неї, просить допомогти їй повернути дитину та організувати з нею зустріч /а. с. 4/.

Судом також досліджені додані до письмових заперечень адвоката Савицької С.В. копії документів, зокрема відповідно до заяви ОСОБА_1 на ім`я Начальника Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.05.2022 р., слідує, що в 2012 році вона одружилась із ОСОБА_4 , від шлюбу з яким ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_2 . В ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловік помер через хворобу серця. Після смерті чоловіка вона перебувала у тяжкому психологічному стані, дитина стала відрадою для батьків її покійного чоловіка, тому вони прийняли спільне рішення щодо тимчасового перебування дитини за адресою проживання бабусі та дідуся з подальшим поверненням дитини для проживання з нею. В неї з бабусею сина почали виникати конфлікти з приводу підходів до виховання дитини, з початком війни вони домовились про те, що синові буде безпечно перебувати за місцем проживання бабусі та дідуся, які без погодження з нею змінювали місце перебування дитини, не повідомляючи їй адресу, на початку квітня вона вперше отримала змогу поговорити по телефону із сином, якого налаштували проти неї, у зв`язку із чим спілкування не склалось, просить допомоги в організації побачень із сином /а. с. 20-21/.

Відповідно до змісту письмової заяви ОСОБА_1 до ГУ НП в Закарпатській обл., Берегівської міської ради (Служби у справах дітей) від 27.05.2022 р. слідує, що у зв`язку із тим, що бабуся з дідусем вивезли дитину поза межі міста Київ до м. Берегово, без її відому, вона просить здійснити розшук дитини та повідомлення її про місце перебування сина /а. с. 22, 23/.

До заперечень долучено письмову заяву ОСОБА_1 до Солом`янського УП ГУ НП України у м. Києві від 31.05.2022 р., відповідно до якої вона зазначає, що їй не відоме місце знаходження її сина та просить здійснити розшук дитини /а. с. 24/.

Відповідно до листа Служби у справах дітей Берегівської міської ради від 02.06.2022 р. за № 13-43 зазначається, що за заявою ОСОБА_1 була проведена перевірка, в ході якої встановлено, що ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена особа дійсно тимчасово проживає із ОСОБА_1 (бабуся) та ОСОБА_5 (дідусь) за адресою АДРЕСА_4 на повному їх утриманні з 09.03.2022 р. Згідно письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 службі у справах дітей 31.05.2022 ОСОБА_2 відвідує гуртки малювання та танцювальний, займається грою на гітарі у Берегівській музичній школі ім. Кодая, оздоровлюється у термальному басейні УСБ «Закарпаття», ОСОБА_2 почуває себе в родині бабусі та дідуся комфортно та у безпеці. Порушень стосовно реєстрації дитини як внутрішньо переміщеної особи не виявлено /а. с. 25/.

Судом досліджено заяву ОСОБА_1 до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві від 06.06.2022 р., з якої слідує, що з 08.03.2022 р. номери телефонів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були заблоковані, спілкування із сином було неможливим, вона тривалий час намагалась самостійно розшукати дитину. На початку квітня вона отримала змогу вперше поговорити з дитиною по телефону, однак дитина під час розмов була дуже напруженою, бо розмови відбуваються під наглядом дідуся та бабусі, на її думку, весь цей час дідусь та бабуся чинять психологічне насилля над її сином щодо вільного спілкування з нею. 25.05.2022 р. під час чергової телефонної розмови з дідусем щодо негайного повернення дитини, їй вперше повідомили, що дитина перебуває в Закарпатській області, дозволу на вивезення сина вона не надавала, зазначила, що отримала підтвердження про місце проживання дитини у м. Берегово. 05.06.2022 р. вона разом із своєю матір`ю ОСОБА_6 прибули до м. Берегово за місцем перебування сина, однак дідусь їй повідомив, що вони виїхали до дому, а саме в м. Київ. Нею було викликано патруль поліції та складено протокол щодо відсутності її сина за даною адресою. На її смс-повідомлення на адресу дідуся стосовно надання інформації про місце перебування дитини, відповіді не отримано. Відбувається умисне переховування дитини та перешкоджання спілкуванню, у зв`язку із чим вона просить розпочати розшукові заходи з метою з`ясування місця перебування дитини та повернення сина матері /а. с. 26/.

Також, судом досліджені фотографії, на яких зображені ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_2 , а також скрін-шоти смс-спілкування /а. с. 27-35/.

Також, судом досліджено копію заяви ОСОБА_1 до Центру соціальних служб Солом`янського району м. Києва від 25.05.2022 р., відповідно до змісту якої слідує, що ОСОБА_1 звертається за психологічною допомогою її онукові ОСОБА_2 . Зазначає, що батько дитини помер, з того часу онук постійно проживав з нею та з її чоловіком. З початком війни вивезли дитину у безпечне місце, мати дитини ОСОБА_1 всі 9 років життя дитини проживала окремо, дуже рідко брала дитину в гості, дитина поверталась від матері знервована, не впевнена в собі, пригнічена. ОСОБА_2 розповідав, що мати розмовляє з ним матом, грубо спілкується, після чого дитині стало зле, його нудило, порушився сон, змінився почерк. Зазначає, що ОСОБА_2 не хоче спілкуватись з матір`ю, коли мати дзвонить, дитина нервується, не хоче розмовляти з нею, до кожну розмову мати його ображає. З служби у справах дітей їй повідомили, що мати написала заяву, що хоче забрати дитину. Просить надати дитині термінову психологічну допомогу, бо дитина не хоче повертатись до матері, він її боїться.

Заявником до матеріалів справи долучена письмова психологічна характеристика на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надана психологом ОСОБА_9 за зверненням бабусі ОСОБА_1 , яка була досліджена судом в судовому засіданні, з якої слідує, що у спілкуванні із психологом дитина про матір говорить неохоче, зі злів дитини, мати під час зустрічей із ним розмовляла агресивно, вживаючи нецензурні слова. На фахову думку психолога, почуте нею від дитини свідчить про пряме психологічне та емоційне насилля над дитиною, що може бути небезпечним для несформованої дитячої психіки.

Освіта психолога підтверджена Дипломом спеціаліста НОМЕР_1 за спеціальністю «Психологія», виданого Мукачівським ДУ 07.07.2017 р.

Також, судом досліджено виписний епікриз з історії хвороби № 120/82М від 18.01.2019 р., з якого вбачається, що у 2019 році дитині було встановлено діагноз некомпактний міокард ЛШ. Міграція водія ритму, рекомендовано спостереження педіатра та кардіолога за місцем проживання.

Відповідно до листа Начальника служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києва Державної адміністрації від 13.06.2022 р. слідує, що службою розглянуто заяву ОСОБА_1 від 13.05.2022 р. стосовно порядку спілкування з малолітнім ОСОБА_2 , 2013 р.н., рекомендовано звернутись до Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб для проведення роботи психолога з метою налагодження психоемоційного зв`язку із дитиною.

Відповідно до листа начальника Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 21.06.2022 р. зазначається, що на звернення ОСОБА_1 з приводу встановлення місця знаходження її сина ОСОБА_2 встановлено, що малолітній ОСОБА_2 знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Працівниками ювенальної превенції Солом`янського УП ГУНП у м. Києві відвідувалась вищевказана адреса, де проживає малолітній син заявниці. Під час спілкування з малолітнім ОСОБА_2 , останній повідомив, що бажає проживати з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , з якими проведено усну профілактичну бесіду, під час якої роз`яснено норми Сімейного законодавства.

Таким чином, оцінюючи подані до суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку із усними поясненнями ОСОБА_1 , її представника, заявниці ОСОБА_1 та її представника, суд приходить до висновку, що між сторонами справи існує спір цивільно-правового характеру стосовно участі матері, бабусі та дідуся у вихованні малолітнього ОСОБА_2 , 2013 р.н., а також стосовно визначення місця проживання дитини.

В матеріалах справи не містяться належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 891131 від 07.06.2022 р., складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зокрема, пояснення учасників провадження стосовно застосування з боку ОСОБА_1 психологічного домашнього насильства відносно дитини ОСОБА_2 , 2013 року народження, під час телефонних розмов, є взаємовиключними.

Суд не може надавати перевагу одним поясненням перед іншими, за відсутністю у суду інших доказів, які б у своїй сукупності поза розумним сумнівом вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставинами складеного відносно неї протоколу.

Висновки суду не можуть базуватись на припущеннях.

Зокрема, у тексті пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначені відомості про дату, час та місце, коли відбувались телефонні розмови між ОСОБА_1 та малолітнім ОСОБА_2 , 2013 р.н. У свою чергу ОСОБА_1 заперечує проти наявності між нею та її сином телефонних розмов, які б містили в собі образливі слова, що могло б принижувати честь і гідність дитини.

З цього питання, суд не може ґрунтувати свої висновки на психологічній характеристиці дитини, підготовленій психологом, оскільки дитина у своїх поясненнях, наданих психологу, не посилається на конкретні часові межі, коли мало місце телефонне спілкування дитини з матір`ю, яке завдало дитині психологічних страждань.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, сукупність наведених доказів, які судом проаналізовані та піддані оцінці, дають підстави прийти до висновків, що органом, який склав протокол, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а отже провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 173-2, 248, 249, 251, 252, 276-284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Суддя: К.С. Застрожнікова