Дата документу Справа № 333/5541/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/5541/21 Головуючий в 1 інст. Піх Ю.Р.
Провадження №33/807/266/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Пацалюка Р.В. на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, 27.07.2021 о 18 год. 20 хв., по вул. Азовська, буд. 18, у м. Запоріжжі, керував автомобілем Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 27.07.2021 о 18 год. 20 хв., по вул. Азовська, буд. 18, у м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем Chevrole Aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Постраждалих не має, чим порушив п. 10,9 Правил Дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього на підставі ст. 36 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції в частині накладення стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, адвокат Пацалюк Р.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що судом були встановлені спотворені обставини скоєння ДТП, які не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що за поясненнями ОСОБА_1 , останній не керував автомобілем, оскільки авто не справний та стояв біля воріт його будинку. Разом із сусідом ОСОБА_3 збиралися закотити його у двір, проте автомобіль повільно скотився на проїзжу частину вулиці, де і сталося зіткнення з іншим автомобілем. На думку апелянта протоколи не відповідають вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, оскільки працівники поліції не встановили хто на справді керував автомобілем. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування. Просить постанову суду змінити, адміністративне провадження в частині притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В частині притягнення за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, постанова Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 лютого 2022 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, останнім не оскаржується, а тому підстав вважати її незаконною або необґрунтованою немає.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляції та поясненнями ОСОБА_1 при апеляційному розгляді щодо оскарження судового рішення лише в частині ст. 130 КУпАП, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.07.2021 серія ДПР18 № 123207, направленням на огляд водія транспортного засобу та актом огляду на стан сп`яніння (а.с.6,7), довідкою адмінпрактики (а.с. 5), інформацією, зафіксованою на DVD диску, що приєднана до справи.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом, а автівка скотилася на дорогу апеляційний суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

Так, ОСОБА_1 в суді першої інстанції показав, щов цей день він вживав алкоголь зі своїм знайомим. Коли вони вийшли зі своїм знайомим на подвір`я то побачили, що його автомобіль почав котитися від брами на проїжджу частину вулиці. Вони почали його штовхати назад, однак автомобіль викотився на вулицю та задньою частиною вдарив в автомобіль, який в цей час рухався. Після удару, він зі своїм знайомим закотили автомобіль назад до брами та поставили під колеса камінь, щоб цей більше не котився, оскільки в нього поломане стояночне гальмо. Крім цього, він не міг керувати авто так як в автомобіля поломаний стартер і він його ніяк не міг завести. Стосовно, того що його автомобіль під час руху заднім ходом коли котився самовільно вдарив інший автомобіль то вину визнає.

Покази ОСОБА_1 підтвердив свідок ОСОБА_4 , зазначивши, що в цей день був в гостях у свого сусіда, вживали алкоголь, але сусід випивав мало. Пізніше вони побачили, що автомобіль покотився на проїжджу частину дороги. Вони почали стримувати його, однак автомобіль все одно вдарив інший автомобіль. Який рухався в цей час по дорозі. Після ДТП вони його відтягнули назад до брами та підперли колеса каменем, щоб він більше не котився. Автомобіль не заводився, так як в нього поломаний стартер запуску двигуна.

Проте, свідчення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки вони спростовуються показами свідка ОСОБА_5 та відеозаписом події.

Так, на противагу вищезазначеним показам, допитана свідок ОСОБА_5 в суді першої інстанції інстанції пояснила, що під час проїзду по дорозі в її автомобіль в`їхав автомобіль. Після удару вона зупинилася, і відразу вийшла з автомобіля іі побачила, що за кермом сидів ОСОБА_1 . Після удару авто Renault Kangoo під керуванням ОСОБА_1 від`їхало до брами. Вийти йому з автомобіля водієві ОСОБА_1 було важко, оскільки останній був в сильному алкогольному сп`янінні. Коли він намагався вийти з авто то тримався постійно за автомобіль, говорити йому було важко, висловлювався не зрозуміло. Також з пасажирського сидіння вийшов мужчина, який також був стані алкогольного сп`яніння. Ніхто автомобіль не штовхав, авто під`їхало до брами під керуванням ОСОБА_1 .

Відеозаписом події зафіксовано, щополіцейський після бесіди з водієм ОСОБА_1 запропонував пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився. При цьому, ОСОБА_1 поліцейським з приводу того, що автомобіль самовільно покотився на проїжджу частину не вказував, а пояснював що збитки потерпілій відшкодує.

Окремо звертає на себе увагу і пояснення ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, який змінив свої покази та вказав, що автівку не штовхав, а просто зняв з ручника, взагалі не перебуваючи на кермом, що додатково ставить під сумнів позицію апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, на думку апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а піддання місцевим судом критиці свідчень ОСОБА_4 є цілком обґрунтованим.

Одночасно слід зауважити, що ОСОБА_1 не заперечує обставин скоєння адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП, які передували обставинам складеного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП та були передумовою виклику працівників поліції.

При цьому, зафіксований стан ОСОБА_1 надавав працівникам поліції обґрунтованих сумнівів у керуванні ОСОБА_1 транспортного засобу у тверезому стані, а сукупність ознак, які вказують на небезпідставні вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд та зафіксована відмова ОСОБА_1 - переконують апеляційний суд у доведеності провини ОСОБА_1 .

Посилання апелянта те, що протокол складений з порушеннями не знайшло свого підтвердження. Протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735, зокрема в ньому зазначено місце складання, місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її підпис, пунт порушення правил ДТП.

Будь-яких порушень законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу стосовно ОСОБА_1 та його розгляду в суді, які б тягли за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Відсутність у матеріалах справи даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовують встановленого судом першої інстанції факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Пацалюка Р.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник