КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №363/4005/19Головуючий у І інстанції: Котлярова І.Ю.
Провадження №33/824/1063/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 01 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити.

В поданій апеляційній скарзі апелянт порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, оскільки не проживала за вказаною в протоколі адресою, а судове засідання відбулося без її участі. Крім того зазначає, що розписку про отримання повідомлення про виклик до суду, яка міститься в матеріалах справи, вона не отримувала, оскільки в цей час перебувала за межами України.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянта, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 3.04.2008 р. заява №3236/03).

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 17 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підписаний нею без застережень.

Отримавши копію протоколу серії ДПР 18 №056795, ОСОБА_1 була обізнана про те, що судовий розгляд відбудеться за її викликом у Вишгородському районному суді Київської області.

Одночасно уповноваженою особою органів поліції винесена постанова про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, яка нею не оскаржувалась.

На вказану ОСОБА_1 у протоколі адресу місця її проживання судом направлялися повістки про виклик до суду на 01.10.2019 та 01.11.2019. Також в матеріалах міститься розписка поштової установи, з якої вбачається, що ОСОБА_1 повідомлялась про виклик до суду на 01.10.2019 року. (а.с. 8-10).

01 листопада 2019 року суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 та виніс постанову, якою визнав її винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та наклав на неї адміністративне стягнення, передбачене даною нормою.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 мала змогу у значно коротший термін дізнатися про хід розгляду справи та прийняте судом рішення, ознайомитись з ним та реалізувати своє право на оскарження. Однак, апеляційна скарга була подана лише 12 листопада 2021 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Суд також враховує, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 01 листопада 2019 року уже було предметом розгляду Київського апеляційного суду, в тому числі і з тих підстав, на які апелянт посилається у новому клопотанні, у задоволенні якого їй було відмовлено.

За встановлених судом обставин наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не можна визнати поважними, а тому у поновленні строку ОСОБА_1 необхідно відмовити, а апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 01 листопада 2019 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 01 листопада 2019 року, якою її визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз