"13" травня 2022 р. Справа № 363/915/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши матеріали, які надійшли до суду із Вишгородського РУП ГУНП у Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гро мадянин України, адреса реєстрації та проживання:

АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №422897 від 17 лютого 2022 року, 26 січня 2022 року близько 16:00 у АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , ухилився від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини ОСОБА_2 , 2021 року народження, що виразилося у тому, що остання була залишена без належного догляду. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 184 КУпАП.

Як зазначено у протоколі, ОСОБА_1 відмовився від пояснень та підписання протоколу і отримання його копії.

Судове засідання, призначене на 10 березня 2022 року не відбулося у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із проведенням бойових дій на території Вишгородського району Київської області та з урахуванням наказу Голови Вишгородського районного суду Київської області Котлярової І.Ю. № 5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного стану».

Враховуючи наказ виконуючого обов`язки Голови суду від 4 квітня 2022 року № 8-а «Про скасування наказу №5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу», наступну дату судового засідання у справі визначено об 11:30 13 травня 2022 року, про що повідомлено ОСОБА_1 .

У судове засідання, ОСОБА_1 не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом спосіб шляхом надсилання йому судової повістки про виклик до суду на адресу, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, та SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду у справі….» на номер телефону, зазначений у протоколі, яке йому доставлено 2 травня 2022 року. Крім цього, про розгляд справи ОСОБА_1 був повідомлений шляхом розміщення «Оголошення про виклик до суду» на сайті Вишгородського районного суду. Отже, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення особи про виклик до суду.

Таким чином, ОСОБА_1 , отримавши SMS-повідомлення про виклик до суду, був обізнаний про призначений розгляд справи у Вишгородському районному суді Київської області. Проте, станом розгляду справи не цікавився, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язання з розумним інтервалом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Оскільки, відповідно до статті 268 КУпАП присутність ОСОБА_3 під час розгляду справи не є обов`язковою, враховуючи встановлений статтею 277 КУпАП строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за можливе розглянути справу без нього, за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачено, що ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей,тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція статті 184 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 1998 року у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм статті 184 КУпАП.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , не забезпечив необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося у тому, що остання була залишена без належного догляду.

Водночас, як убачається із письмових пояснень ОСОБА_4 , 21 січня 2022 року вона зустрілась зі своїм зятем ОСОБА_1 , який привів своїх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , котрих він, разом із її донькою ОСОБА_7 , забезпечували та виховували. Після цього, ОСОБА_1 передав їй дітей, сказавши при цьому, щоб вона сама їх виховувала, оскільки ні її донька ні він, не бажають цього робити. Коли вона привела дітей (своїх онуків) до свого дому, виявила у своєї онуки ОСОБА_8 опіки на спині. У подальшому звернулася до служби у справах дітей та поліції, для фіксації факту невиконання їхніми батьками обов`язків.

Так, частиною п`ятою статті 150 СК України визначено, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 , а саме не забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини ОСОБА_1 , 2021 року народження. Також відсутні будь-які докази на підтвердження пояснень ОСОБА_4 .

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, оскільки у протоколі серії ВАБ № 422897 від 17 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 не зазначено, яке саме законодавство ним порушено 26 січня 2022 року.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ і до нього висуваються певні вимоги.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення передбачені статтею 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 1 грудня

2015 року №1496/27941.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини та не зазначено Закон України (нормативно правового акту), вимоги якого порушено ОСОБА_3 , що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (пункт 31 по справі «Ракевич проти Росії» та пункт109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина перша статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Оскільки, під час розгляду справи у суді встановлено відсутність доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, а згідно із статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 7,9, 10, 184, 245, 247, 251, 252, 255, 256, 278, 280 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП закрити з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів.

Суддя О.П. Лукач