ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/76/22 Номер провадження 33/814/233/22Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категоріяч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., з участю: секретаря судового засідання Бродської В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ковжоги Олександра Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Машівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп. (сімнадцять тисяч гривен 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

Цією постановою, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 23.01.2022 о 03 год 15 хв в смт. Чутове по вул. Кохинова Полтавського району Полтавської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210990 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху. Цими діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Ковжога О.І., в якій просить скасувати постанову Машівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2022 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження в цій частині у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що оскаржувана постанова суду прийнята з порушенням норм чинного законодавства.

Апелянт зазначає, що постанова Машівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2022 року є незаконною, необґрунтованою, передчасною та винесеною із неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права; оцінка доказів була здійснена однобоко, із порушення всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції за основу доказової бази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП бере наявний відеозапис, долучений до матеріалів справи. При цьому, на думку апелянта, суд першої інстанції ігнорує грубі порушення з боку працівників Національної Поліції законодавства України.

Апелянт стверджує, що із наявного відеозапису неможливо встановити факт керування ОСОБА_1 23.01.2022 року транспортним засобом ВАЗ 210990 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, як зазначає апелянт, працівник поліції здійснював психологічний тиск на ОСОБА_3 з метою підтвердження своїх домислів та припущень

В апеляційній скарзі також стверджується, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено акту огляду на стан сп`яніння; ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було роз`яснено його прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП.

Апелянт вважає, що тим фактом, що направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було надано о 05.27 год., вже після того, коли протокол за ч.1 ст.130 КУпАП було складено (05.25 год.), а саме направлення складено о 05.30 год.

Враховуючи вищенаведене, апелянт вважає, що постанова Машівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2022 року підлягає скасуванню, а справа у цій частині закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що вона підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні. Разом із цим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а також за відмову від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Положеннями п.2,3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Суд першої інстанції прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі даних: протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з бодікамери поліцейських, письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , інших доказів у справі.

Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КпАП України на гр. ОСОБА_1 не містять належних та достатніх доказів на підтвердження фактичного керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є обов`язковою обставиною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що прямих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом вони не містять. Так, із наданого відеозапису вбачається, що на момент ДТП та приїзду працівників поліції, в автомобілі перебувало 3 особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Останній, знаходився на задньому сидінні в якості пасажира, та отримав травму ноги в результаті ДТП, що в сукупності з іншими встановленими обставинами виключає його можливість здійснювати керування транспортним засобом. Інші дві особи, від категоричних показань щодо того хто перебував за кермом ухилялися. ОСОБА_1 , з даного приводу надавав різні узагальнені відповіді, в яких відсутня пряма згода про те, що він керував транспортним засобом. ОСОБА_4 взагалі не опитувався працівниками поліції з приводу обставин ДТП. Останніми, в супереч вимогам закону, у нього було відібрано пустий бланк пояснення, який в подальшому було заповнено працівником поліції на свій розсуд. Свідок ОСОБА_3 у своїх поясненнях, які були складені працівником поліції, вказував на те, що автомобілем керував ОСОБА_1 , але як вбачається з відеозапису, сам він таких показань не заявляв, і погодився підписати пояснення зважаючи на тиск працівника поліції та оскільки від цього залежало час отримання належної медичної допомоги.

За таких обставин, мотиви суду першої інстанції, про належність і достатність доказів того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, є не обґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на зібраних по справі доказах. При цьому, судом апеляційної інстанції взято до уваги той факт, що місцевим судом безпідставно надано перевагу початковим поясненням свідків обставин справи (останні складалися працівниками поліції на свій розсуд без попередження осіб про кримінальну відповідальність за достовірність показань) ніж тим, які були надані у судовому засіданні після попередження про кримінальну відповідальність. Інші мотиви суду, щодо не прийняття показань свідків, є однобічними, оскільки зроблені без надання оцінки діям працівників поліції, які не забезпечили належне з`ясування всіх обставин справи, обмежившись фіксуванням своїх припущень.

Внаслідок вказаних дій, безпідставно були не враховані показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та самого ОСОБА_7 , про те, що саме він керував транспортним засобом.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги положення ст. 266 КпАП України та не надано оцінку діям уповноважених осіб щодо дотримання закріпленого порядку проведення огляду особи на стан сп`яніння. Так, поза увагою залишено стан фізичний та психологічний стан ОСОБА_1 після ДТП, а також той факт, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на місці, проте не зміг його пройти з технічних причин. В медичному закладі ОСОБА_1 , який також отримав травму ноги та чекав на отримання медичної допомоги, категорично від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, прохаючи в першу чергу надання йому медичної допомоги. При цьому працівниками поліції та медичними працівниками дій щодо належного роз`яснення останньому змісту та порядку проходження огляду вжито не було, що позбавило його можливості прийняти рішення, яке б чітко вказувало на його волевиявлення. Вказані обставини, є самостійним доказом того, що при перевірці обставин ДТП і встановленні винних осіб, уповноваженими особами не забезпечено неупередженість, безсторонність та об`єктивність своїх дій.

За таких обставин, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи та прийшов до передчасних і необґрунтованих висновків, щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 7, 8, 245, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КпАП України про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_1 незаконного й необґрунтованого судового рішення.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ковжоги Олександра Івановича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Машівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2022 року в частині висновків щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП. скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України, у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

В іншій частині постановуМашівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин