ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3/22 Справа № 175/5242/21 Суддя у 1-й інстанції - Бровченко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Романцова М.В. на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних доходів громадян, тобто у сумі 3 400 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року відповідно до Контракту про проходження військової служби у Національній гвардії України та Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 266 від 02 листопада 2020 року ОСОБА_1 прийнятий 30 жовтня 2020 року на військову службу за контрактом і призначений на посаду головного сержанта-командира 1-го відділення гранатометного взводу батальйону оперативного призначення (ВОС 102975П/182).

07 грудня 2021 року приблизно о 07.10 год. на території військового містечка № НОМЕР_2 в/ч НОМЕР_1 у м. Підгородне Дніпропетровської області ОСОБА_1 відмовився від виконання законних, чітко сформульованих вимог командира (начальника), а саме «Стати в стрій», чим зірвав розпорядок дня в умовах особливого періоду, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову скасувати та провадження закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що наказ, який ніби то відмовився виконувати ОСОБА_1 у вигляді команди стати в стрій не є наказом в розміні Статуту, за невиконання якого може наступати відповідальність, оскільки відповідно до Статуту накази віддаються в порядку підпорядкованості і лише за крайньої потреби, оминаючи безпосередньо начальника того чи іншого військовослужбовця, при цьому відповідно до письмових пояснень безпосереднього начальника ОСОБА_2 останній не надавав ОСОБА_1 жодних наказів та не доповідав командиру, старшому за службовим становищем, щодо необхідності впливу на ОСОБА_1 . Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено поза межами строків, передбачених ст. 254 КУпАП. Звертає увагу, що письмові пояснення у свідків були відібрані на наступний день після події, а тому не можна виключати можливості існування попередньої домовленості між ними. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 09 грудня 2021 року, в той же день вручено ОСОБА_1 та розглянуто судом, чим позбавлено останнього можливості реалізувати надані йому права, передбачені ст. 268 КУпАП. Звертає увагу, що ОСОБА_1 фактично взагалі не міг виконати наказ, якого не було, оскільки в його адресу та в його присутності жодних слів стати в стрій будь-яким з військовослужбовців не було проголошено. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел. Вказує, що визнання ОСОБА_1 наявності конфлікту з іншим військовослужбовцем не свідчить про невиконання ним наказу.

ОСОБА_1 та його захисник Романцов М.В. у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, захисник надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з викладеним розгляд справи проведено за відсутності вказаних осіб.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого прийняти законне вмотивоване рішення.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 255 КУпАП командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів), складають протоколи, передбачені статтями 172-10 - 172-20 КУпАП.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до статті 9 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 11 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлює загальні обов`язки військовослужбовців.

Відповідно до пункту 3 статті 11 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Згідно з вимогами статті 16 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 28 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України.

Відповідно до статті 30 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Стаття 35 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до статті 37 розділу І, частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 26 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 4 статті 15 КУпАП встановлює, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідальність за частиною 2 статті 172-10 КУпАП настає у разі відмови від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.

Як слідує з матеріалів справи 30 жовтня 2020 року між Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було підписано контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб сержантського та старшинського складу на 3 роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 листопада 2020 року №266 старшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду головного сержанта - командира 1-го відділення гранатометного взводу батальйону оперативного призначення.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03 вересня 2021 року №228 майора ОСОБА_5 , який прибув для проходження військової служби за контрактом із Центрального територіального управління, призначено на посаду заступника командира полку.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06 жовтня 2021 року №259 старшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду головного сержанта 3-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 грудня 2021 року №494 о/д «Про організацію та проведення спеціального збору з екіпажами БТР» у період з 06 грудня 2021 року по 16 грудня 2021 року - на базі навчального центру підготовки підрозділів Центрального оперативно-територіального управління Національної гвардії України (розташованого на території військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 у м.Підгородне Дніпропетровської області), проводяться спеціальні збори з екіпажами БТР. Відповідно даного наказу начальником навчального збору призначено майора ОСОБА_5 , комендантом збору призначено старшого лейтенанта ОСОБА_6 .

Відповідно до наказу командира частини від 02 грудня 2021 року №499 о/д до вищевказаного збору екіпажів БТР було залучено з 06 грудня 2021 року зведені екіпажі БТР-ЗЕ, серед яких командиром відділення екіпажу БТР-ЗЕ призначено старшого сержанта ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції було встановлено, що 07 грудня 2021 року на території військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 (розташованого в АДРЕСА_2 ) майором ОСОБА_5 здійснювалась перевірка проведення зборів екіпажів БТР та внутрішнього порядку приміщень казарми №3, під час якої він отримав доповідь від старшого лейтенанта ОСОБА_6 про відсутність на шикуванні без поважних причин старшого сержанта ОСОБА_1 , після чого в супроводі старшого лейтенанта ОСОБА_6 майор ОСОБА_5 зайшов у спальне приміщення казарми №3, в якій був виявлений старший сержант ОСОБА_1 , який одягався. Стосовно даного факту майор ОСОБА_5 зробив зауваження старшому сержанту ОСОБА_1 щодо його відсутності на шикуванні, порушення розпорядку дня та зриву ранкових заходів, на що військовослужбовець відповів, висловлюючись нецензурною лексикою, після чого в присутності старшого лейтенанта ОСОБА_6 (який знаходився поруч), старшини військової служби за контрактом ОСОБА_7 і старшого солдата строкової служби ОСОБА_8 , які знаходились неподалік (в сусідній кімнаті із відчиненими дверима на відстані кількох метрів), майор ОСОБА_5 чітко та зрозуміло віддав конкретний законний наказ своєму підлеглому - старшому сержанту ОСОБА_1 стати до строю, на що військовослужбовець відреагував неналежним чином: поводився агресивно, використовуючи нецензурну лексику, а отриманий наказ виконувати відмовився.

Вказані обставини також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , наданих у суді першої інстанції, відповідно до яких ОСОБА_1 у присутності свого безпосереднього начальника підрозділу, в якому проходить службу, ОСОБА_6 відмовився від виконання законних, чітко сформульованих вимог командира, а саме майора ОСОБА_5 «Стати в стрій».

Аналогічні обставини також були встановлені під час проведення службового розслідування Військовою частиною НОМЕР_1 .

Відповідно до Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах сержантського і старшинського складу, підписаного ОСОБА_1 , останній взяв на себе зобов`язання сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників).

Приймаючи рішення суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії НГ № 7608 від 09 грудня 2021 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним із джерел доказів, копіями витягів з наказів командира НОМЕР_3 від 02 листопада 2020 року №266, від 06 жовтня 2021 року №259, копіями наказів командира НОМЕР_3 від 01 грудня 2021 року №494-о/д, від 02 грудня 2021 року №499-о/д, копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 30 жовтня 2020 року та іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу в.о. Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

З огляду на наведене апеляційний суд приходить до висновку, що солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 , проходячи військову службу у Збройних Силах України, в умовах особливого періоду не виконав наказ командира, порушив вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а військову службу вони відбувають відповідно до Закону.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що у період з 30 жовтня 2020 року по цей час сержант ОСОБА_1 за контрактом проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України сержант ОСОБА_1 зобов`язаний додержуватися Конституції України та законів України.

Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби ОСОБА_1 не виконав законну вимогу командира (начальника), а саме «Стати в стрій», чим зірвав розпорядок дня в умовах особливого періоду.

При цьому посилання захисника на те, що майор ОСОБА_5 висловив вимогу старшому сержанту ОСОБА_1 за відсутності його безпосереднього начальника, спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Так, свідок ОСОБА_6 , який є командиром роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення, в якому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06 жовтня 2021 року №259 ОСОБА_1 перебуває на посаді головного сержанта 3-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення, зазначав, що ОСОБА_1 у його присутності відмовився виконувати законну вимогу командира (начальника), а саме майора ОСОБА_5 , «Стати в стрій».

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням строків, передбачених ст. 254 КУпАП, не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідно до вимог п. 1 розділу 2 Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 18 липня 2017 року № 374, уповноважена посадова особа військової частини (органу управління Служби правопорядку) складає протокол протягом трьох діб з моменту встановлення даних, які підтверджують факт вчинення військовослужбовцем військового адміністративного правопорушення.

Твердження в скарзі про те, що суд розглянув справу з порушенням вимог ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, є необгрунтованими, оскільки згідно вимог ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст. 172-10 КУпАП, розглядаються протягом доби з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, як і було здійснено судом першої інстанції.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає, що будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам військової служби, на порушення своїх статутних обов`язків, ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України ОСОБА_1 07 грудня 2021 року відмовився від виконання законних вимог командира, а саме виконувати наказ Стати у стрій, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

З огляду на наведене, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Доказів на спростування висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і апеляційному суду.

Враховуючи соціальний аспект кваліфікації військових адміністративних правопорушень, суспільну небезпеку і шкоду від вчинення військовослужбовцями адміністративно-караних дій, завдання шкоди позитивному авторитету військовослужбовця і в цілому Збройним Силам України, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП обґрунтовано призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

З урахуванням викладеного за наслідками апеляційного перегляду справи апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Романцова М.В. - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду С.І.Крот