Справа № 163/144/22 Провадження № 33/802/257/22 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А.
Категорія: ч.6 ст.481 МК України Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Кривошея А.М.,

розглянувши апеляційну скаргу в.о. заступника начальника Волинської митниці Держмитслужби В.Курея на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 07 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою провадження у справі про порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрите за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про порушення митних правил від 17.12.2021 № 0894/20500/21, 27.10.2021 через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ОСОБА_1 увіз автобус "NEOPLAN N122", номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в режимі тимчасового ввезення до 20 днів, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу більше ніж на 30 діб, що виявлено 17.12.2021 на митному посту "Ягодин" Волинської митниці.

На вищевказану постанову судді Волинською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення захисника, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив постанову судді залишити без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.

Згідно з нормами ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при постановленні рішення суддею дотримані.

Висновки судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими судом.

Положення ст.103 МК України визначають, що тимчасове ввезення це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Системний аналіз приписів статей 7 та 458 МК України вказує на те, що порушення митних правил вчиняються не тільки за наявності вини особи, а й з певною протиправною метою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у тому, що він, увізши транспортний засіб на митну територію України, перевищив строк його тимчасового ввезення більше ніж на 30 діб.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил від 17.12.2021 № 0894/20500/21, у день перетину кордону 17.12.2021 водієм автобуса "NEOPLAN N122", номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , був ОСОБА_1 (а.с.2).

Однак, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_1 працює на посаді водія в ФОП « ОСОБА_2 » та виконує розпорядження щодо порядку експлуатації автобуса, а сам факт внесення даних про особу водія транспортного засобу комерційного призначення в базу даних АСМО «Інспектор» під час проходження митного контролю автоматично не покладає обов`язку щодо своєчасного реекспорту такого транспортного засобу саме на водія. Саме ФОП « ОСОБА_2 мав би виконати таке зобов`язання.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 ствердив, що не вивіз вказаний автобус у передбачений законом строк у зв`язку із карантинними обмеженнями та подальшою поломкою автобуса (а.с.5).

Крім того, згідно з витягом з модуля "Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску", в`їзд автобуса "NEOPLAN N122", номерний знак НОМЕР_1 , на територію України мав комерційне призначення (регулярні перевезення Варшава-Рівне»). Строк тимчасового увезення до 20 днів міститься лише в модулі і ОСОБА_1 не доводився, жодні документи з цього приводу відсутні.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд не вбачає у його діях умислу на вчинення вказаного порушення митних правил.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема в рішенні «Надточій проти України» вказано, що положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, дослідивши усі докази в справі, суддя дійшов обґрунтованого висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відсутні, а тому на підставі п.1 ст.247 КУпАП, обґрунтовано та вмотивовано закрив провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу в.о. заступника начальника Волинської митниці Держмитслужби В.Курея залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області області від 07 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов