ПОСТАНОВА

Іменем України

18.10.2022 Справа №607/11995/22 Провадження № 3/607/6078/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , студентки 3 курсу Тернопільського фахового коледжу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

09.09.2022 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 280344 від 04.09.2022 зазначено, що 04.09.2022 приблизно о 19 год. 30 хв. неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 та вчинила хуліганські дії, які виразились в тому, що ОСОБА_1 розпилила газовим балончиком торгової марки «Перець 1М» малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в область очей та носа.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винуватою себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнала частково. Пояснила, що приблизно впродовж двох років ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ображають її та її подругу ОСОБА_4 , зокрема, виражалися в її сторону нецензурною лайкою, кричали, випускали дим з електронних сигарет в обличчя, кидали м`ячем, забирали особисті речі тощо. Зазначила, що 04.09.2022 ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 знову ображали її та ОСОБА_4 , зокрема, виражались нецензурною лайкою та кричали до них у магазині. Після виходу з магазину ОСОБА_1 пішла сісти на лавку, а ОСОБА_2 кинув у неї м`ячем, внаслідок чого вона відчула різкий біль. Надалі ОСОБА_2 підійшов до неї і вона вирішила застосувати відносно нього газовий балончик та розпилила його в ділянку очей та носа. Після вказаних подій ОСОБА_2 пішов жалітись своїй мамі. Вказала, що вирішила застосувати газовий балончик, оскільки боялась, що ОСОБА_2 продовжить завдавати їй ушкоджень. Також пояснила, що раніше за нею на вулиці ходив невідомий чоловік, а тому батьки вирішили купити їй газовий балончик.

У судовому засіданні законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 пояснила, що провела виховну бесіду з донькою та прийняла до неї міри виховного характеру. Зазначила, що ОСОБА_1 розпилила газовий балончик в обличчя ОСОБА_2 , оскільки боялась, що останній продовжить її ображати та може завдати ушкоджень. При цьому зауважила, що будь-які хуліганські мотиви у її доньки були відсутні. Вказала, що газовий балончик був придбаний давно та строк його дії завершився в 2019 році, що свідчить про те, що останній в більшій мірі втратив свою дію. Також поручилася, що в подальшому її донька не буде порушувати вимог закону та вчиняти адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Дупіряк О.М. пояснила, що у діях ОСОБА_1 був відсутній хуліганський мотив, який є складовою частиною об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Зазначила, що розпилення газового балончику ОСОБА_1 здійснила з метою самозахисту, щоб убезпечитись від хуліганських посягань з боку неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки боялась за своє здоров`я. За таких підстав просила закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також зауважила, що ОСОБА_1 є неповнолітньою, а тому не в повній мірі усвідомлювала наслідки застосування газового балончику.

У судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 , в присутності законного представника ОСОБА_6 , пояснила, що дійсно впродовж тривалого часу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ображають її та ОСОБА_1 . Вказала, що 04.09.2022 подруги разом перебували у магазині, в який в подальшому зайшли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і почали їх ображати. Після виходу з магазину хлопці знову продовжили їх ображати та в певний момент ОСОБА_2 кинув у ОСОБА_1 м`яч, який попав останній в коліно, від чого дівчина викрикнула від болю. Після вказаних подій ОСОБА_2 хотів кинути у ОСОБА_1 ще й цукерки, в той час як остання розпилила йому в обличчя балончик.

У судовому засіданні малолітній ОСОБА_2 , в присутності законного представника ОСОБА_7 , пояснив, що впродовж певного часу знайомий з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , оскільки їм доводилось зустрічатись у дворі. Не заперечував, що іноді спілкувався з дівчатами. Так, 04.09.2022 ОСОБА_3 кинув м`ячем, який попав ОСОБА_1 у ногу. Після цього ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_1 та хотів кинути їй цукерку у сумку, однак остання розпилила йому в обличчя газовим балончиком. Не заперечував, що вже протягом певного часу ОСОБА_3 кидав у дівчат м`ячем, а останні казали, що їм це не подобається

У судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 , в присутності законного представника ОСОБА_8 , пояснив, що впродовж певного часу знайомий з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , оскільки їм доводилось зустрічатись у дворі. Пояснив, що дійсно 04.09.2022 кидав м`ячем в ОСОБА_1 та випадково попав їй у ногу.

Заслухавши учасників справи та пояснення свідків, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) як джерело права.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у дрібному хуліганстві, тобто нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Для визначення поняття громадський порядок суд виходить із загальноприйнятого тлумачення цього поняття та встановленої судової практики про те, що громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього.

Приймаючи до уваги те, що правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, встановлює відповідальність за вчинення хуліганських дій, в протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути конкретизовані мотиви, якими керувався правопорушник під час вчинення правопорушення, спосіб вчинення правопорушення та вказано, що дії правопорушника носили навмисний характер і були спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к роз`яснено, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства від інших незаконних дій проти особи. При цьому хуліганські дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства.

Верховний Суд дійшов висновку, що за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 280344 від 04.09.2022 вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується те, що 04.09.2022 приблизно о 19 год. 30 хв. неповнолітня ОСОБА_1 перебувала у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 та вчинила хуліганські дії, які виразились в тому, що остання розпилила газовим балончиком торгової марки «Перець 1М» малолітньому ОСОБА_2 в область очей та носа.

Разом з тим судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 впродовж тривалого часу мають місце неприязні відносити у зв`язку з тим, що останній періодично ображає ОСОБА_1 , виражається в її сторону нецензурною лайкою, кидає цукерками тощо.

Також судом встановлено, що 04.09.2022 ОСОБА_1 розпилила газовим балончиком торгової марки «Перець 1М» малолітньому ОСОБА_2 в область очей та носа у зв`язку з хвилюванням за спричинену їй шкоду, яка була завдана ударом м`яча в ногу, а також у зв`язку з тим, що побоювалась за те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продовжать ображати її та завдавати їй удари м`ячем.

Вказані обставини підтверджуються наданими у судовому засіданні поясненнями ОСОБА_4 та не спростовуються поясненнями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні такі суб`єктивні ознаки, як хуліганський мотив і умисел, спрямований на порушення громадського порядку, які є основними критеріями, що відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справах «Кобець проти України» (рішення від 14.02.2008), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08.02.2001), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07.11.2002) вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав суд доходить висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При цьому суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ч. 2 ст. 284, ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 7, 9, 40-1, 173, 245, 247, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

CуддяІ. В. Марциновська