Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №756/14189/21

провадження №33/824/138/2022

10 лютого 2022 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м.Києва від 10 листопада 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст.38 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 25 червня 2021 року о 8 год.30 хв. в м.Києві, проспект Оболонський, буд.22 «в», керуючи автомобілем марки «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 , чим допустив порушення п.13.1 ПДР України та пошкодження транспортних засобів. Крім того, ОСОБА_1 25 червня 2021 року о 8 год.30 хв. в м.Києві, проспект Оболонський, буд.22-в в м.Києві, керуючи автомобілем марки «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив, чим допустив порушення п.2.10а ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати постанову та провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбаченого ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Вважає, що судом при постановленні оскаржуваного судового рішення не були вжиті всі заходи для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, належним чином не досліджено докази, що має своїм наслідком оскарження судового рішення в апеляційному порядку у зв`язку з його необґрунтованістю, незаконністю та невмотивованістю, з грубим порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, посилається лише на два протоколи, складені працівниками поліції, не прийнявши до уваги та не спростувавши в оскаржуваній постанові доводи захисника адвоката Жуйкова В.С. щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини та відсутності доказів, які підтверджують вчинення останній адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що наявні в матеріалах справи докази не свідчать про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, направлене на його ім`я судове повідомлення повернулося до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» про що міститься відмітка на конверті.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Дяковський О.С. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Дяковського О.С., дослідивши наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за таких обставин.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу ( ч.2 ст.251 КУпАП).

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України», в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративне правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчинені під час дорожнього руху.

При цьому спрощений підхід до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до адміністративної відповідальності, як і потерпілих, є неприпустимим ( п.24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року).

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП суддя місцевого суду мотивував наявністю достатньої кількості доказів того, що він у зазначеній вище дорожній обстановці не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль, після чого залишив місце дорожньо -транспортної пригоди.

Проте ці висновки не ґрунтуються на матеріалах справи, зроблені на підставі неналежної оцінки доказів із точки зору їх належності та достатності і погодитись з ними неможливо.

Так, матеріали справи у об`ємі, які надійшли на розгляд судді місцевого суду не містять достатніх доказів, які б підтверджували факт недотримання ОСОБА_1 безпечного бокового інтервалу, тобто порушення ним вимог п.13.1 ПДР.

Так, у своїх поясненнях, що були надані поліцейським, ОСОБА_1 заперечував факт порушення ним вимог ПДР України, указуючи на те, що він 25 червня 2021 року завозив доньку у садок № 193, за адресою: пр..Оболонський, 16б, після цього сів у авто і поїхав у справах, контакту з іншим авто не відчував, тому був шокований фактом ДТП. У суді першої інстанції ОСОБА_1 та його захисник зазначали, що наявні в матеріалах справи фото транспортних засобів не можуть свідчити про наявність ДТП за участю ОСОБА_1 .

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 7 липня 2021 року вбачається, що при візуальному огляді механічних пошкоджень транспортного засобу Opel Vivaro механічних пошкоджень не виявлено.

В поясненнях, що були надані поліцейським Салхі Уссама пояснив, що він залишив власний автомобіль марки BMV X5, в якому знаходилась його дружина, на паркові за адресою: м.Київ, пр..Оболонський, 22В. Коли повернувся, дружина повідомила йому, що автомобіль білого кольору, виїжджаючи з парковки, зачепив його автомобіль.

З реєстраційної картки ТЗ вбачається, що автомобіль Opel Vivaro, що належить ОСОБА_3 має сірий кольор.

Схема ДТП, рапорт працівника міліції та СД диск з зображенням пошкоджень підтверджують лише факт пошкодження автомобіля належного Салхі Уссама і жодним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, матеріали справи не містять.

Отже, наявні в матеріалах справи докази не свідчать про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Оскільки в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тому відповідно в його діях відсутній і склад адмінправопорушення, передбачений ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до ст.8 Конституції України. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч.2 ст.62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом ( п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Зважаючи на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП,суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м.Києва від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_3 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даних адміністративних правопорушень, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна