Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/69/22
Провадження № 3/391/55/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2022р. селище Компаніївка

Суддя Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіна О.В., при секретарі Степановій Л.Г., за участю прокурора Гонтар А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Управління стратегічних розслідувань в Кіровоградській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,
за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП
В С Т А Н О В И В:
04.01.2021 року ОСОБА_1 тимчасово виконуючи обов`язки військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України та згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та порушуючи вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив відповідно до чинного законодавства про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час видачі наказу № 2 від 04.01.2021 «Про виплату військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 надбавки за особливості проходження служби за грудень 2020 року», після чого йому була нарахована надбавка, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.
Крім того, 04.01.2021 року ОСОБА_1 тимчасово виконуючи обов`язки військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України та згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та в порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону не повідомив відповідно до чинного законодавства про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підписання наказу № 1 від 04.01.2021 «Про виплату премії військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 за грудень 2020 року», після чого йому була нарахована та виплачена премія, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.
Крім того, 04.01.2021 року ОСОБА_1 тимчасово виконуючи обов`язки військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України та згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та порушуючи вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час видачі наказу № 2 від 04.01.2021 «Про виплату військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 надбавки за особливості проходження служби за грудень 2020 року», після чого йому була нарахована надбавка, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Крім того, 04.01.2021 року ОСОБА_1 тимчасово виконуючи обов`язки військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України та згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання наказу № 1 від 04.01.2021 «Про виплату премії військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 за грудень 2020 року», після чого йому була нарахована та виплачена премія, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Оскільки чотири адміністративних протоколи складені відносно однієї особи за вчинення кількох адміністративних правопорушень, що пов`язані однією обставиною та одночасно розглядаються в одному суді, то дані справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП постановою суду від 14.02.2022 об`єднані в одне провадження.
Постановою суду від 09.03.2022 зупинено строк розгляду адміністративної справи відповідно до ч.4 ст. 277 КУпАП.
ОСОБА_1 та його адвокат в судове засідання не з`явилися, від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату в зв`язку з неможливістю явки в судове засідання через виконання обов`язків командира військової частини. Від адвоката також надійшло клопотання про перенесення розгляду справи до закінчення військового стану.
За час перебування справи в провадженні суду ОСОБА_1 неодноразово викликався до суду 24.02.2022, 09.03.2022, 04.04.2022, 11.05.2022, 03.06.2022, 04.07.2022, 03.08.2022, 02.09.2022, однак в період з 24.02.2022 по 02.09.2022 на судові виклики не з`являвся, кожного разу направляв клопотання про відкладення судового розгляду в зв`язку з виконанням обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 , наголошуючи на обов`язковій своїй присутності під час розгляду справи. При цьому своїм правом на подання письмових пояснень з приводу притягнення до адміністративної відповідальності не скористався, хоча мав об`єктивну можливість, зважаючи на надходження клопотань про відкладення розгляду справи.
Крім того, як встановлено в судовому засіданні, військовослужбовець ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 01.09.2022 у зоні ведення бойових дій не перебував, додаткову грошову винагороду за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за перебування безпосередньо в районах у період з 24.02.2022 по 31.07.2022 не отримував.
Отже, перебуваючи поза зоною бойових дій, ОСОБА_1 мав можливість приймати участь в судовому засіданні, в тому числі в режимі відео конференції та надавати особисті пояснення по справі, однак таким правом не скористався.
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Водночас ЄСПЛ зазначає у п.35 вказаного вище рішення, що праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
Враховуючи положення ст. 268 КУпАП та прецедентну практику ЄСПЛ, оскільки ОСОБА_1 та його адвокат жодного разу до суду не з`явилися, ОСОБА_1 на кожне засідання надсилав клопотання про відкладення розгляду справи, беручи до уваги кількість призначених судом судових засідань - 8, суд вважає, що така поведінка учасника процесу направлена на затягування розгляду справи та є зловживанням процесуальними правами.
Зважаючи на те, що судом з достатньою мірою вжито всіх заходів для того, щоб ОСОБА_1 мав можливість надати свої аргументи під час публічного слухання цієї справи у суді, і оскільки він був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, неодноразово викликався до суду відповідно до вимог діючого законодавства, проте не надав усних або письмових пояснень, суд вважає, що така поведінка учасника процесу створює перепони для руху справи та затягує судовий процес.
Оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення та засади боротьби з корупційними діяннями, з урахуванням принципу судочинства зазначеного в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне розглянути справу без особистої участі ОСОБА_1 для прийняття законного та обгрунтованого рішення по суті.
Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень з урахуванням приписів ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у виді штрафу.
Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши їх у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, прийшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-7КУпАП- неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч.2 ст.172-7КУпАП- вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 10 від 28.12.2020, майора ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 27.11.2020 № 432 на посаду заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_5 , вважати таким, що з 28.12.2020 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 5220 грн. на місяць, шпк «майор».
Згідно витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 № 42 від 30.12.2020 тимчасове виконання обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 покладено на майора ОСОБА_2 , заступника військового комісара з територіальної оборони цього ж територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 11 від 31.12.2020 тимчасове виконання обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 покладено на заступника військового комісара з територіальної оборони майора ОСОБА_2 без права прийняття організаційно-штатних, кадрових рішень.
Наказами ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , майора ОСОБА_2 № 2 від 04.01.2021 «Про виплату військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 надбавки за особливості проходження служби за грудень 2020 року» та № 1 від 04.01.2021 «Про виплату премії військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 за грудень 2020 року» встановлено надбавки та премії військовослужбовцям РТЦК та СП, в тому числі ОСОБА_1 в розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років та 35% відповідно.
Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, капітан ОСОБА_1 є військовою посадовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, який відповідно до підпункту «г» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені ЗакономУкраїни «Про запобігання корупції» вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини першоїстатті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.
Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції»особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень (ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»).
Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.
В даному випадку у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між його приватним інтересом, обумовленим особистою зацікавленістю у своїх матеріальних цінностях та його службовими повноваженнями. Приватний інтерес проявляється у бажанні додаткового матеріального збагачення за рахунок отримання надбавки та премії з порушенням Закону України «Про запобігання корупції».
Протиріччя між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 полягає в бажанні останнього самостійно підготувати, підписати та видати накази № 1 та № 2 від 04.01.2021 про виплату надбавки та премії собі особисто, що суперечить ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Таким чином, ОСОБА_1 знаючи про наявність у нього реального конфлікту інтересів, всупереч вимогам Закону, не вжив заходів щодо недопущення конфлікту інтересів перед підписанням та видачею наказів №1, № 2 від 04.01.2021 та вчинив дії (прийняв рішення) в умовах такого конфлікту, підписавши та видавши накази №1 від 04.01.2021 та № 2 від 04.01.2021.
Відповідно до розділу 31 пункту 31.4 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказу вищих командирів (начальників), який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання.
Частиною 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за умови неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Частиною 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
ОСОБА_1 не повідомляв про можливі факти виникнення у нього конфлікту інтересів (реального чи потенційного) відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» та дійсно особисто підписав вищевказані накази про виплату собі особисто надбавки та премії.
Відповідно до методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК) № 5 від 02.04.2021 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів при вирішенні питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів, слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення. До ситуацій, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення віднесено прийняття (або участь у прийнятті) рішень особою щодо себе самої, які стосуються оплати праці, відведення земельних ділянок, використання права на депутатське звернення чи депутатський запит у власних інтересах.
Таким чином, вина ОСОБА_1 повністю доведена належними та допустимими доказами, а в його діях міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1ст.172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Згідно ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а тому приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.172-7 КУпАП в мінімальному розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст.5 ч.1 п.12 Закону України Про судовий збір ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.
На підставі наведеного та керуючись статтями 33, 34, 36, 283,284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн.
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.РЕВЯКІНА