ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 331/1554/22
Провадження № 33/807/461/22 Головуючий в 1-й інст. Стратій Є.В.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач в 2-й інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши клопотання особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду від 24 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір.

12 серпня 2022 року ОСОБА_1 поштою подав апеляційну скаргу на постанову суду, в якій просить її скасувати а провадження відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Одночасно апелянтом наведене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

При цьому підставою для поновлення строку є поважні причини його пропуску, якими є лише ті обставини, що були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Своє клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він не зміг подати вчасно апеляційну скаргу через ведення воєнного стану на території України та те, що м. Запоріжжя безпосередньо наближене до місця, де відбуваються бойові дії.

Вказує, що сплата адміністративного штрафу не є доказом того, що він погодився з постановою районного суду.

Проте такі доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про поважну причину пропуску процесуального строку та не дають передбачених законом підстав для його поновлення.

Поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного судового розгляду.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано судове рішення або копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

Виходячи з викладеного, встановлено, що доводи апелянта про поновлення строків в справі є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 у клопотанні не зазначає про об`єктивні причини, які заважали останньому подати апеляційну скаргу.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено зворотне, що ОСОБА_1 мав об`єктивні підстави подати апеляційну скаргу вчасно, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 під час розгляду вищевказаної справи 24 червня 2022 року приймав особисту участь та надав пояснення, що підтверджується постановою районного суду (а.с.16).

Копію постанови отримав 6 липня 2022 року (а.с.21). 1 липня 2022 року ОСОБА_1 сплатив адміністративний штраф та судовий збір в повному обсязі (а.с.19-20).

Апеляційний суд вказує, що вищенаведені обставини спростовують доводи клопотання ОСОБА_1 про те, що він не мав можливості подати апеляційну скаргу, оскільки апелянт згідно матеріалів провадження проживає у м. Запоріжжі, суд, який розглянув справу відносно нього та через який за законом необхідно було подати апеляційну скаргу знаходиться у м. Запоріжжі.

Відповідно до наявних в матеріалах провадження квитанції про сплату штрафу та судового збору, сплачені вони були апелянтом в межах строку апеляційного оскарження 1 липня 2022 року також у м. Запоріжжі у відділенні банку. розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна, б. 26.

Копію постанови згідно наявної в матеріалах справи розписки апелянт особисто отримав 6 липня 2022 року в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Апеляційну скаргу апелянтом із істотним пропуском строку було подано на поштове відділення 69063, яке також розташоване у м. Запоріжжі.

Будь-яких відомостей на підтвердження доводів клопотання з приводу того, що апелянт тривалий час перебував по за межами м. Запоріжжя до клопотання не додано.

Розглядаючи питання щодо поновлення строків на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п.46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Так, Європейського суду з прав людини встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі «Пономарьов проти України» з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (п.п. 41-42).

Відповідно до вказаного, постанова судді районного суду набрала законної сили і підлягає виконанню.

Таким чином, намагання ОСОБА_1 поновити строки на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, за підстав наведених у клопотанні після набрання законної сили суперечить принципу остаточності судового рішення.

З урахуванням наведеного суддя апеляційного суду доходить до висновку, що вказані доводи ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови районного суду об`єктивно не могли перешкодити йому оскаржити постанову судді місцевого суду у межах встановленого процесуального строку, а тому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження наведеної постанови, відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2022 року, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/1554/22