ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2021 року

у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2021 року провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 статті 173-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП не ґрунтується на доказах, які не досліджені судом та не надана їм належна оцінка.

Вказувала, що протокол про адінправопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_2 ознайомився, підписав його та надав пояснення.

Зазначала, що її письмові пояснення узгоджуються із іншими доказами та відповідають фабулі протоколу.

Ураховуючи викладене, прохала скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2021 року та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та призначити йому покарання у межах санкції цієї статті.

Від представника ОСОБА_1 , адвоката Темнохуд А.В. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Доводи апеляційної скарги підтримала.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився.

В силу ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 708739 від 28 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 18 жовтня 2021року близько 10:00 год. за адресою АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно колишньої співмешканки ОСОБА_1 , тобто умисні дії психологічного характеру, а саме погрожував фізичною розправою, помстою, висловлювався нецензурною лайкою в наслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , 18 жовтня 2021 року на 11:00 год. було призначено засідання у Київському районному суді м. Харкова. Вона прибула до суду та близько 11:00 год. їй адвокат повідомила, що ОСОБА_3 поводить себе неадекватно та вчиняє сварку.

Зазначала, що ОСОБА_3 у приміщенні суду почав їй погрожувати фізичною розправою, після чого їй стало зле і вона звернулась за медичною допомогою.

Вказувала, що незаконними діями ОСОБА_2 завдає шкоду її здоров`ю та психологічному стану.

Пр цьому апеляційний суд зауважує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення потерпілої ОСОБА_1 до медичних чи спецустанов, чи надання їй медичної допомоги, в результаті завданої ОСОБА_3 їй фізичної шкоди чи шкоди її психічному здоров`ю 18 жовтня 2021 року.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Ураховуючи наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що факт скоєння адміністративного правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 708739 від 28 жовтня 2021 року за ст.173-2 КУпАП, не знайшло свого підтвердження, тобто в даному випадку відсутня подія вказаного адміністративного правопорушення.

За ст.173 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому, найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Конкретні прояви правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП різноманітні. Таке розмаїття законодавець визначив терміном «інші подібні дії».

Дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 708739 від 28 жовтня 2021 року стосовно місця події підтверджено особою, яка притягається до адміністративного правопорушення та потерпілою, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

На даний час в українському законодавстві не визначено єдиного чіткого поняття «громадське місце». Законодавець відсилає до різноманітних джерел, які визначають, що саме підпадає під термін «громадське місце». Так наряду з терміном «громадське місце», наведеним у ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», у п.5 ч.3 ст.13 ЗУ «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону» від 22.06.2002 також дається орієнтований перелік громадських місць, до яких зараховано клуби, кінотеатри, стадіону та інші. Таким чином, зазначений перелік громадських місць не є вичерпним.

З огляду на зазначене, термін «громадське місце» не може трактуватися виключно поняттям, наведеним в ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення». Одночасно можна зробити висновок, що загальними рисами громадських місць є їх суспільна значущість для задоволення суспільних потреб та інтересів людини, а також їх публічність, що передбачає вільний доступ і їх спільне використання необмеженою кількістю людей.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено у приміщенні районного суду тобто, на території, що одночасно є публічним місцем, оскільки передбачає вільний доступ і спільне використання необмеженою кількістю людей.

Апеляційний суд зауважує, що правопорушення було вчинено у громадському місці, а саме у приміщенні, що відноситься до «громадського місця» зазначеного в ст.173 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 вчинено адміністративне правопорушення передбачене ст.173 КУпАП у вчиненні ним дрібного хуліганства.

На підставі аналізу положень ст. 7, 254, 268, 279 КУпАП суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суддя при розгляді справи не має права змінювати юридичну кваліфікацію адміністративного проступку, який вказаний в протоколі.

Більш того, ураховуючи, що на час апеляційного перегляду ОСОБА_2 не був притягнутий до відповідальності, належить взяти до уваги, що строки передбачені ст.38 КУпАП сплинули, оскільки протокол стосовно нього за ст.173 КУпАП - взагалі не складався.

За таких обставин, суд першої інстанції розглядав справу в межах наявних відомостей стосовно ОСОБА_3 за ст.173-2 КУпАП, а ознаки цього складу правопорушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , не вбачається.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2011 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль