Номер провадження: 33/813/968/22
Номер справи місцевого суду: 946/4891/22
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., при секретарів судового засідання Маслова Р.Ю., Стоянової Л.І., захисника Гаспарянца Д.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Гаспарянца Д.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 20.07.2022, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської обл., громадянина України, начальника служби охорони праці НОМЕР_1 загону Морської охорони, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2
- про накладання стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3 655 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 19.07.2022 об 11:50 год. капітан 3 рангу ОСОБА_1 прибув до місця постійної дислокації НОМЕР_1 загіну Морської охорони з характерними ознаками алкогольного сп`яніння, що було підтверджено Протоколом №200-1 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 19.07.2022 (від проходження медичного огляду відмовився). Своїми діями капітан 3 рангу ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, порушив вимоги ст. 241 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4 ЗУ «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 21.01.2021 №1869-IX.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Гаспарянц Д.М. в інтересах ОСОБА_1 зазначив, що вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне:
- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що у протоколі №200-1 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 19.07.2022 вказано, що «Від проходження алкотесту відмовився, наполягає на здачі крові, обстеження крові проводиться в КУ «ООМЦПЗ» в м. Одесі», проте КНП «Ізмаїльська міська центральна лікарня» не вжило усіх належних заходів для проведення медичного огляду ОСОБА_1 та відмовилась здійснити дослідження крові останнього на встановлення факту наявності чи відсутності алкогольного сп`яніння, або хоча б відібрати зразки крові для їх направлення до іншого медичного закладу на дослідження, а також керівництво ОСОБА_1 не забезпечило подальше його направлення для дослідження крові до КУ «ООМЦПЗ» м. Одеси, у той час як сам ОСОБА_1 не мав права відбути до м. Одеси без направлення військової частини;
- судом 1-ої інстанції не враховано того, що протокол №200-1 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану алкогольного сп`яніння від 19.07.2022 є неналежним та не допустимим доказом, оскільки складений за формою №129/о, яку відмінено на підставі наказу МОЗ України № 774 від 26.10.2009, разом із тим матеріали справи не містять жодного іншого належного, допустимого та достовірного доказу, що міг би підтвердити відмову ОСОБА_1 від медичного огляду;
- судом 1-ої інстанції залишено поза увагою, що у чинному законодавстві відсутній порядок медичного огляду військовослужбовців для встановлення стану алкогольного сп`яніння під час проходження ними військової служби;
- висновок суду щодо порушення ОСОБА_1 ст. 241 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» є безпідставними, оскільки не йдеться про розпивання алкогольних напоїв;
- поза увагою суду залишилось те, що в зазначеній справі відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відсутня об`єктивна сторона правопорушення, зокрема, відсутній факт відмови від медичного огляду, а також недоведеність цієї обставини належними та допустимими доказами, а також відсутня суб`єктивна сторона вина у формі прямого умислу, адже ОСОБА_1 не відмовлявся від медичного огляду.
Посилаючись на викладені обставини, захисник Гаспарянц Д.М. просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, не зважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце судового засідання, жодних клопотань до суду не надавав, водночас захисник Гаспарянц Д.М не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, зазначені вимоги закону судом 1-ої інстанції не дотриманні в повному обсязі, та без повного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії РУМО №280293 від 20.07.2022 (а.с. 2), 19.07.2022 об 11:50 год. капітан 3 рангу ОСОБА_1 прибув до місця постійної дислокації НОМЕР_1 загону Морської охорони з характерними ознаками алкогольного сп`яніння, що було підтверджено Протоколом №200-1 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 19.07.2022 та від проходження медичного огляду відмовився.
Разом із тим, відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 19.07.2022 (а.с. 4), ОСОБА_1 відмовився від проведення алкотесту, проте наполягав на здачі крові, обстеження крові проводиться в КУ «ООМЦПЗ» м. Одеси.

Водночас, ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем в особливий період, в період дії на території України воєнного стану, не має права самостійно відлучатися за межі дислокації місця несення служби та прибути до вищезазначеного медичного закладу, при цьому матеріали справи не містять відомостей щодо направлення керівництвом НОМЕР_1 загону Морської охорониОСОБА_1 до КУ «ООМЦПЗ» м. Одеси.

Більш того, матеріали адміністративної справи не містять висновків службового розслідування, або службової перевірки, яка на думку апеляційного суду, повинна була бути проведена керівництвом НОМЕР_1 загону Морської охорониза фактом з`явлення ОСОБА_1 на службу з ознаками алкогольного сп`яніння.

Тобто, з аналізу матеріалів справи апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, апеляційний суд зауважує на тому, що протокол №200-1 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану алкогольного сп`яніння від 19.07.2022 складений за формою №129/о, яку відмінено на підставі наказу МОЗ №774 від 26.10.2009, тобто зазначений протокол №200-1 складений за формою, яка на сьогоднішній день не існує.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимим доказами не є беззаперечним доказом на доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає обґрунтованими твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не порушувалися вимоги ст. 241 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України та ст. 4 ЗУ «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», оскільки відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 не інкримінується вживання алкогольних напоїв під час несення військової служби.
Більш того, відповідно до характеристики наданої командиром НОМЕР_1 загону Морської охорони, ОСОБА_1 характеризується виключно позитивно, та дотримується вимог керівних документів МО України та статутів.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є елементом суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, якою передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 268, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Гаспарянца Д.М. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 20.07.2022 про накладення стягнення на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца