Справа № 444/1889/22
Провадження № 3/444/999/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мікула В. Є., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Козакевича Р. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 26.06.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ААБ № 172673 від 13 серпня 2022 року ОСОБА_1 13 серпня 2022 року о 21 год. 20 хв. в місті Рава-Руська, вулиця 1 листопад, 59, керував транспортним засобом марки «Audi 100», державний номерний знак НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Drager 6820» зі згоди водія, тест № 720 від 13.08.2022 року, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав на адресу суду письмові пояснення, які підтримав в судовому засіданні.

Із пред`явленим звинуваченням та викладеним у протоколі не погодився та в судовому засіданні пояснив, що дійсно 13 серпня 2022 року він керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, які звинуватили йому в тому, що ним не було увімкнуто покажчик повороту при здійсненні об`їзду транспортного засобу.

В подальшому працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від чого він не відмовлявся, оскільки алкоголю не вживав.

Продувши в технічний засіб «Аlkotester Drager», побачив результат 0,82 проміле.

Ствердив, що чітко заявив працівникам поліції, що незгідний з результатом проведеного огляду та висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Пояснював працівникам поліції, що в транспортному засобі є його дружина, яку потрібно відвезти додому, крім того не бажав залишати транспортний засіб фактично посеред дороги, заявляв, щоб або їхати таким в медичний заклад або припаркувати такий в більш безпечному місці.

На його прохання працівники поліції не зважали, а тому спочатку, не до кінця розуміючи наслідки, він змінив свою думку та почав відмовлятися від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Така першочергова відмова від проїзду в медичний заклад була зумовлена саме тим, що він не хотів залишати свою дружину серед ночі саму, боячись за її безпеку, а також не хотів залишати без нагляду належний йому транспортний засіб, який пропонував доставити за місцем свого проживання або принаймі на паркінг або взагалі таким їхати в медичний заклад.

В подальшому почувши від працівника поліції, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та побачивши перші кроки, а саме те, що працівник поліції готував якийсь документ, як в подальшому він зрозумів протокол, він все-таки висловив бажання проїхати в медичний заклад, оскільки був незгідний із пред`явленим звинуваченням, з результатом проведеного огляду на місці за допомогою технічного засобу «Драгер», так як в стані сп`яніння не перебував.

Однак працівник поліції ствердив, що вважає, що першої його відмови від проходження огляду в медичному закладі на стан сп`яніння є достатньо, а тому не зважав на його подальше висловлене бажання проходження огляду в медичному закладі, заперечення проти показів приладу «Драгер».

Наголошує, що протокол ще навіть не починався складатися, коли він вже висловив бажання проїхати в медичний заклад на огляд щодо стану сп`яніння, оскільки був незгідний з показами технічного засобу «Драгер».

Вважає, що підтвердженням того, що він був незгідний із результатом проведеного огляду на місці, є відсутність підпису в графі «з результатом згоден» акта огляду, в квитанції приладу «Драгер».

Звертає увагу, що його поведінка була адекватною, не було жодних ознак алкогольного сп`яніння, в тому числі почервоніння очей, нестійкої ходи.

Звісно він міг хвилюватися, оскільки вперше був зупинений працівниками поліції, при цьому звинуваченим в керуванні автомобілем в стані сп`яніння.

Вважає, що відмовивши в проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ще до початку процедури складення протоколу, незважаючи на його заперечення щодо результатів проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», висловлене ним бажання пройти огляд в медичному закладі, працівники поліції порушили процедуру огляду водія на стан сп`яніння та безпідставно склали на нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавав і не визнає.

Ствердив, що за його участі направлення в медичний заклад не складалося, його з таким ніхто не ознайомлював.

Крім того він не був відсторонений від керування транспортним засобом, а після складення матеріалів справи, сів за кермо, поїхав відразу додому, зважаючи на наближення комендантської години, як водій.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Козакевич Ростислав Васильович, подав на адресу суду письмове клопотання, яке підтримав в судовому засіданні, про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Клопотання мотивоване тим, що з представленого відеозапису вбачається чітко, що ОСОБА_1 був незгідний з результатом проведеного огляду та висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

В подальшому на відеозаписі є зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та працівником поліції стверджується про те, що буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відео після цього припиняється, про що сам працівник поліції зазначає.

Припинення відео позбавляє можливості встановити алгоритм розвитку подій в подальшому.

При цьому звертає увагу суду, що незважаючи на зафіксоване на третьому відеофайлі, який водночас не відображає всіх обставин, те, що ОСОБА_1 був незгідний із результатом проведеного огляду на місці, підтверджується відсутністю підпису в графі «з результатом згоден» акта огляду, в квитанції приладу «Драгер».

Наголошує, що з відеозаписів вбачається, що поведінка ОСОБА_1 була адекватною, не було жодних ознак алкогольного сп`яніння, в тому числі почервоніння очей, нестійкої ходи.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний диск з відеофайлами, проте у протоколі про адміністративне правопорушення не містяться відомості про технічний засіб, яким зафіксовано події, які містяться на даному відеозаписі: номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис.

Не зазначення таких даних не дає можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху. Ці обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.

З долученого до матеріалів справи електронного носія (диску) вбачається наявність кількох фрагментів відеозапису з нагрудної камери патрульного працівника поліції.

Представлені відеозаписи не надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини проведення огляду на стан сп`яніння, детально відновити послідовність подій, що свідчить про порушення безперервності відеозйомки, а зазначений відеозапис не є цілісним (повним).

Отже з відеозапису неможливо відтворити обставини адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, даний доказ не може братися до уваги судом та бути належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що правдивість пояснень ОСОБА_1 підтверджується фактично показами допитаного в якості свідка складача протоколу, працівника поліції ОСОБА_2 .

Наголошує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що направлення складалося за участі ОСОБА_1 , що він з таким ознайомлювався.

Враховуючи пояснення ОСОБА_1 про те, що він до початку процедури складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, покази складача протоколу, працівника поліції, який показав, що ОСОБА_1 до початку складення процедури складення протоколу, висловив незгоду із результатом огляду на місці та виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак він як працівник поліції вважав, що попередньої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі було достатньо щоб складати протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник вважає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, як наслідок такий огляд вважається недійсним.

Відповідно є всі підстави, на переконання сторони захисту, для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, вивчивши клопотання адвоката, проаналізувавши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази кожен окремо та їх в сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9а водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для з`ясування всіх обставин справи судом, враховуючи клопотання сторони захисту, судом було здійснено виклик працівника поліції, який складав матеріали справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , зокрема протокол про адміністративне правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка поліцейський СРПП Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_2 , який був приведений до присяги, попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка та за відмову від давання показань без поважних причин, показав, що ним було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу марки «Audi 100», державний номерний знак НОМЕР_3 , яким, як в подальшому було встановлено, керував ОСОБА_1 , за те, що водієм транспортного засобу не було увімкнено покажчик повороту при здійсненні об`їзду перешкоди.

Даному водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу «Драгер».

Після того як ОСОБА_1 продув у прилад «Драгер», він з результатом 0,82 проміле не погодився, висловлював бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Однак в подальшому відмовився від проходження такого огляду, а тому було прийнято рішення про складення відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що йому було повідомлено.

Почувши це, ще до початку процедури складення такого протоколу ОСОБА_1 знову заперечив проти показів приладу «Драгер» та висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Однак він як працівник поліції вважав, що однієї відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі зі сторони ОСОБА_1 було достатньо, а тому і було складено протокол відносно ОСОБА_1 без доставлення його в медичний заклад.

Згідно ч. 1, 2 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Тобто, як вбачається з наведеного, відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно цієї особи.

В той же час наявні в матеріалах справи відеозаписи мають фрагментний характер, матеріали справи не містять жодних підтверджень про те, що відеозйомка велася безперервно.

Крім того суд звертає увагу, що на відеозаписі чітко чути як сам працівник поліції заявляє, що ведення відеозйомки припиняється, в той же час суд наголошує, що не було зафіксовано навіть ще початку процедури складення протоколу.

Відеозапис може бути визнано належним та допустимим доказом у відповідній справі про адміністративне правопорушення за умови дотримання працівником патрульної поліції вимог щодо порядку застосування такого технічного засобу, зокрема і знаходження його в безперервному режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний диск з відеофайлами, проте у протоколі про адміністративне правопорушення не містяться відомості про технічний засіб, яким зафіксовано події, які містяться на даному відеозаписі: номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис.

Не зазначення таких даних не дає можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру щодо проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху. Ці обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.

Долучені до матеріалів справи працівниками поліції відеофайли не відповідають положенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026.

На відомчому рівні регулюють питання використання патрульними нагрудних відеореєстраторів наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних» .

Інструкцією, затвердженою Наказом № 100, передбачено: а) необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції» (п. 1.3 Розділу І Інструкції); б) випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно:- при оформленні дорожньо-транспортної пригоди;- при перевірці документів;- при поверхневій перевірці;- при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї;- при наданні допомоги особам;- у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації (п. 3.3. Розділу ІІІ Інструкції). При цьому у вказаній інструкції зазначено, що «після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно» (п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Представлені відеозаписи не надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини проведення огляду на стан сп`яніння, детально відновити послідовність подій, що свідчить про порушення безперервності відеозйомки, а зазначений відеозапис не є цілісним (повним).

Отже з відеозапису неможливо відтворити обставини адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Враховуючи неповноту відеозапису судом і було задоволено клопотання сторони захисту про виклик свідка, складача протоколу, щоб суд мав можливість встановити подальший алгоритм розвитку подій та перевірити позицію сторони захисту.

Згідно ч. 3 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Також п. 7 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України, 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі- Інструкції) встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно п. 9 розділу II Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Суд наголошує, що в п.2 розділу 1 даної Інструкції зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не було записано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Враховуючи встановлене судом під час розгляду справи, зокрема беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він до початку процедури складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, покази складача протоколу, працівника поліції, який показав, що ОСОБА_1 до початку складення процедури складення протоколу висловив незгоду із результатом огляду на місці та виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак він як працівник поліції вважав, що попередньої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі було достатньо щоб складати протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, беручи до уваги неповноту наявного відеозапису, який не відображає всіх подій, їх розвиток, в той же час саме подальший, не зафіксований розвиток подій, який встановлений судом за допомогою співставлення пояснень ОСОБА_1 та складача протоколу, які є послідовними та логічними, не є взаємосуперечливими, суд приходить до висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, як наслідок такий огляд вважається недійсним, оскільки коли ОСОБА_1 висловив незгоду із результатом проведеного огляду на місці та виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, враховуючи те, що така його позиція була висловлена остаточно ще до початку процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 мав бути доставлений в найближчий медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння.

У справі відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також відсутні докази, що в присутності ОСОБА_1 складалося направлення для проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, що він з таким ознайомлювався, що йому роз`яснювалися наслідки відмови від проходження огляду в медичному закладі.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не можуть бути покладені в основу доведеності вини особи.

Матеріалами справи не спростовані покази ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Ч. 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

А тому суд приходить до висновку, що справа про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, відсутні належні та допустимі докази вини останнього.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а тому відповідно судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, статтями 266, 283, ч. 2 ст. 284, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення- закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Мікула В. Є.