КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/908/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року, якою закрито провадження відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстраціє : АДРЕСА_2 - за ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва з управління патрульної поліції у м. Києві надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №333362 вбачається, що такий було складено 18.11.2021 року о 16 год. 10 хв. т.в.о. командира 1 взводу 7 роти 4 батальйону 1 полку УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Осадчим Олександром.

У фабулі зазначеного протоколу вказано про те, що 18.11.2021 року о 15 год. 54 хв., в м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 4-В, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Toyota Camry державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху, не впевнився в безпечності маневру, що призвело до зіткнення з транспортним засобом Opel Insignia державний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 яка здійснювала заїзд у двір. Чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , вину не визнав, пояснив, що правила дорожнього руху не порушував.

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати постанову та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено принцип рівності, оскільки судом не було її належним чином повідомлено про розгляд справи.

Вказує, що під час зіткнення автомобіль ОСОБА_2 не впевнився в безпеці маневру почав рух, що призвело до зіткнення чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Про те, що ОСОБА_2 розпочав рух вказують його пояснення, які написані на місці аварії та в складеному протоколі про адміністративне правопорушення. Однак в суді першої інстанції ОСОБА_2 змінив свої покази вказуючи, що рухався весь час в своїй смузі руху.

Вказує, що на фотокартках та Схемі місця ДТП видно, що Тойота стоїть під кутом до Опеля, лівим переднім бампером дотикаючись до його заднього правого колеса. Це підтверджує той факт, що ОСОБА_2 керуючи своїм автомобілем вдарив автомобіль Опель, оскільки в протилежному випадку, пошкодження заднього бамперу з права та правого заднього крила автомобіля Опель не могли утворитись.

Окрім того, сам ОСОБА_2 вказує в своєму поясненні, яке написав своєю рукою, що спочатку стояв на аварійці, а потім вимкнув аварійку і почав рухатись.

Проте, в мотивувальній частині Постанови, Шевченківський районний суд м. Києва чомусь вказує: «До ОСОБА_2 застосовуються порушення п. 10.1. ПДР, оскільки ОСОБА_2 рухався весь час в своїй смузі руху з ввімкнутою аварійкою. ОСОБА_2 не змінював напрямок руху, що підтверджується схемою ДТП від 18.11.2021 та фотокартками з місця ДТП.»

Це твердження не відповідає дійсності, оскільки в Протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 333362 від 18.11.2021 вказано зовсім інше, а порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України до ОСОБА_2 застосовується не тому, що він змінював напрямок руху, а тому, що він, перед початком руху не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Те що ОСОБА_2 розпочинав рух підтверджують як Протокол про адміністративне правопорушення так і Схема місця ДТП, де чітко вказано під цифрою «4» - початок руху, також письмові пояснення потерпшої ОСОБА_1 , не кажучи вже про письмові пояснення самого ОСОБА_2 , надані одразу після ДТП інспектору патрульної поліції роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України молодшому лейтенанту поліції Савченку О.Д.

Однак, під час судового розгляду ОСОБА_2 , зручно для себе змінив пояснення щодо обставин ДТП, вказуючи що він «рухався весь час в своїй смузі руху» і у суду більше не виникло ніяких сумнівів чи запитань з даного приводу. Наприклад, чомусь, не виникло жодних запитань (1) про наявність чи відсутність свідків події, (2) чому ОСОБА_2 раптом змінив свої покази в суді, (3) чи застраховані обидва авто, (4) чи бачив ОСОБА_2 включений поворот у Опеля, (5) на якій відстані був Опель від його Тойоти в той момент, коли він його помітив, (6) з якою швидкістю рухалась Тойота під керуванням ОСОБА_2 , (7) чи не постраждала дитина, яка була в салоні азтомобіля Опель, яку видно на фотокартках доданих до Схеми місця ДТП. (8) і чому, в решті решт, ОСОБА_2 увімкнув аварійку, а потім її вимкнув, (9) як далеко від перехрестя він її вимкнув, (10) як далеко він стояв від перехрестя перед тим як почав рух. Жодних сумнівів чи уточнень. Хоча останнє запитання ОСОБА_2 фактично уточнює, хоч і не на свою користь, підписом в Схемі місця ДТП, де є очевидним факт близького розташування стоянки Тойоти до перехрестя та місця ДТП, але враховуючи прийняте судом рішення це було б логічним уточненням, проте воно, знову ж таки чомусь, не мало відображення в судовому процесі.

Свідок вказаної події ДТП і це громадянин України ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 виданий Кіровським РВ ДМУ УВДС України в Дніпропетровській обл. 21.08.1997р, т.: НОМЕР_4 .

Також, на фотокартках та Схемі місця ДТП видно, що Тойота стоїть під кутом до Опеля, лівим переднім бампером дотикаючись до його заднього правого колеса. Це підтверджує той факт, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Toyota «наздогнав» вдарив автомобіль Opel Insignia, оскільки в протилежному випадку, пошкодження заднього бампера з права та правого заднього крила автомобіля Opel Insignia не могли утворитись.

До того ж звертає увагу суду, що Опель знаходиться в значній частині попереду Тойоти при зіткненні і враховуючи той факт, що Потерпіла на своєму Опелі повертала з увімкненим поворотним ліхтарем на незначній швидкості, то вона не могла виїхати перед ним раптово, як він зазначає в своїх показах.

Однак суд першої інстанції проігнорував вказані вище факти наявні в матеріалах справи та логічні висновки, які виходять з аналізу вказаних обставин, а зробив висновок і виніс постанову лише на основі пояснень ОСОБА_2 , викладених, в тому числі в Клопотанні про закриття провадження у справі.

Окрім цього, в оскаржуваній постанові, суд вирішив питання щодо відсутності в діях певного ОСОБА_4 , який не має жодного відношення до даної справи, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАГІ. А нижче по тексту зазначено висновок, до якого приходить суд, дослівно: «...в діях ОСОБА_2 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП...».

Також, адвокат Коваленка М.Г. в своєму Клопотанні про закриття провадження у справі від 15.10.2021р. зазначає якогось ОСОБА_5 відносно якого «звучить преамбула».

Все це свідчить про неуважне, невсебічне, неповне і необ`єктивне з`ясування обставин даної справи судом (ст. 245 КУпАП).

Заслухавши адвоката особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який проти апеляційної скарги заперечив, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №333362, 18.11.2021 року о 15 год. 54 хв., в м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 4-В, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Toyota Camry державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху, не впевнився в безпечності маневру, що призвело до зіткнення з транспортним засобом Opel Insignia державний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , яка здійснювала заїзд у двір, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Ухвалюючи оскаржувану постанову суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), n.161, Series А заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

До ОСОБА_2 не застосовуються порушення п.10.1. ПДР, оскільки, ОСОБА_2 рухався весь час в своїй смузі руху з ввімкнутою аварійкою. ОСОБА_2 не змінював напрямок руху, що підтверджується схемою ДТП від 18.11.2021 року та фотокартками з місця ДТП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд враховуючи наступне.

Положеннями ст.124 КУпАП передбачено, що Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

А зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 333362 який було складено 18.11.2021 року о 16 год. 10 хв. т.в.о. командира 1 взводу 7 роти 4 батальйону 1 полку УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Осадчим Олександром, вбачається, що 18.11.2021 року о 15 год. 54 хв., в м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 4-В, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ToyotaCamry державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху, не впевнився в безпечності маневру, що призвело до зіткнення з транспортним засобом OpelInsignia державний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 яка здійснювала заїзд в двір. Чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи із системного аналізу змісту ст.ст. 7, 245, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначається суть адміністративного правопорушення, тобто суд діє лише в межах доводів зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху..

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), n.161, Series А заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП). Працівники поліції зобов`язані виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР (фото-, відеоматеріалів, показів свідків тощо).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з 'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог чинного законодавства.

п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді; виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо порушення ОСОБА_2 п. 10.1ПДР:

Суд має розглядати справу виключно в межах і на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. Суд не має права виходити з меж протоколу про адміністративне правопорушення.

В Протоколі про адміністративне правопорушення зазначені наступні порушення ОСОБА_2 положень Правил дорожнього руху:

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Кваліфікуючою ознакою порушення п. 10.1 ПДР - є саме зміна напрямку руху або початок руху, що є небезпекою для інших учасників дорожнього руху (призвів до зіткнення).

Преамбула протоколу відносно ОСОБА_2 звучить наступним чином:

« 18.11.2021 року о 15:54 год у м. Києві на вул. Парково-Сирецька, 4в, водій ТЗ «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 перед початком руху не переконався в безпеці, внаслідок чого відбулось зіткнення з Т/3 «ОПЕЛЬ» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП авто отримали механічні пошкодження, а водій ТЗ «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 порушив п.10.1. ПДР.».

Згідно матеріалів справи ОСОБА_6 рухався весь час в своїй смузі руху з ввімкнутою аварійкою і не змінював напрямок руху. Доказів , які б спростовували обставину в матеріалах справи не має. Таким чином до ОСОБА_2 не може бути застосовано п.10.1 ПДР, оскільки диспозиція цієї статті передбачає відповідальність до початок руху.

Доказів які б спростовували цю обставину в матеріалах справи не має.

При цьому П.10.4. ПДР передбачено, що Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної, дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Отже, встановлено і не заперечується, що авто «ОПЕЛЬ» д.н.з. НОМЕР_2 вказаних вимог не додержався і здійснив поворот не з відповідної правої смуги руху,яка була зайнята авто Тойота під керуванням ОСОБА_6 .

Таким чином, працівники поліції зазначили в протоколі положення Правил дорожнього руху, який не порушував ОСОБА_2 .

При цьому, причинно-наслідковий зв`язок між порушеннями (які зазначені в протоколі п.10.1.,) та настанням ДТП не встановлено.

Об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, складають порушення водієм правил дорожнього руху, наслідок у виді пошкодження майна та причинно-наслідкових зв`язок між такими діями й наслідком.

Згідно Правил дорожнього руху необхідною умовою, за якої водій зобов`язаний при виникнення перешкоди для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди чи небезпеки для руху, є наявність у водія об`єктивної можливості виявити дану перешкоду. В разі відсутності такої можливості водій передбаченої законом відповідальності за невиконання вказаних дій не несе (справа №761/36358/15-п, розглядалася апеляційним судом м. Києва).

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , зокрема схему ДТП від 18.11.2021 року, з якою погодились учасники ДТП, про що свідчать їх підписи, пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , а також характер ушкоджень вказаних транспортних засобів, зазначених в схемі ДТП, оглянувши в судовому засіданні долучені фото з місця ДТП,механізм дорожньо-транспортної події, зокрема характеру пошкоджень й розташування транспортних засобів на схемі апеляційний суд приходить до висновку про вірність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене,суд дійшов вірного висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутнє порушення п. 10.1 ПДР, та, як наслідок, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Частиною 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, щодо свідка вказаного ДТП суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки в судове засідання апеляційної інстанції викликалась ОСОБА_1 проте свою явку і явку свого адвоката і заявленого в апеляційній скарзі свідка не забезпечила.

Зі змісту як первинних пояснень, так і пояснень наданих в суді встановлено, що ОСОБА_2 здійснював рух і ця обставина не спростована.

Доводи апеляційної скарги, щодо описок в судовому рішенні не приймаються до уваги, оскільки дане питання є окремої процесуальною дією і може бути предметом окремого розгляду та не є підставою для скасування постанови.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови так як на схемі ДТП та з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що останній рухався у своїй смузі та не змінював напрямок руху.

Окрім іншого з схеми ДТП та наявних в матеріалах справи фотографій видно характер ушкоджень транспортних засобів та їх розташування які не спростовують встановлених обставин події.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), n.161, Series А заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Отже розглянувши справу на підставі зібраних доказів, які у своїй сукупності не дають підстав для висновку про порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про закриття провадження в зв`язку з відсутності в його діях складу адміністравитного правопорушення.

У зв`язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі, не можуть бути визнані такими, що є підставами для скасування постанови судді про визнання ОСОБА_8 винним у вчинені адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги на законність і обгрунтованість оскаржуваної постанови не впливають.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль