Справа № 496/5439/22
Провадження № 3/496/3939/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2022 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, матроса, радіотелефоніста радіозв`язку центру зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшли матеріали від Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про військове адміністративне правопорушення серії А0216 № 588 від 06 листопада 2022 року, всупереч Закону України «Про оборону України», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та від 14 березня 2022 року № 133/2022 про введення та продовження особливого періоду воєнного стану, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджених Законом України «Про Стату внутрішньої служби Збройних Сил України, Конституції України та Військової присяги, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , знехтувавши статутними обов`язками, діючи умисно, всупереч інтересам служби, матрос ОСОБА_1 вчинив вживання наркотичних речовин та був виявлений в неадекватному стані старшим лейтенантом ОСОБА_2 , а саме о 10:00 годині 31 жовтня 2022 року у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 та в подальшому згідно направлення від 31 жовтня 2022 року, вих. № 182/4376 був направлений до КНП «ОООМЦПЗ» ООР м. Одеси для медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння. Факт вживання наркотичних речовин вищезазначеним військовослужбовцем підтвердився, за результатами обстеження було виявлено спробу сфальсифікувати аналіз сечі та зафіксовано у протоколі медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 31 жовтня 2022 року № 001548, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, за яке відповідальність передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, йому були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України. Пояснив, що він дійсно напередодні виявлення його на території військової частини, вживав психотропні речовини «Канабіс», але це було не на території військової частини, а вдома, оскільки був у відпустці. Зазначив, що йому відомо про заборону вживання психотропної речовини, а особливо на території військової частини.

Допитавши в залі суду свідків: старшого лейтенанта ОСОБА_2 та начальника ремонтної майстерні засобів зв`язку в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , судом встановлено, що факту вживання ОСОБА_1 психотропного продукту на території пункту постійної дислокації військової частини вони підтвердити не можуть оскільки моменту вживання не бачили і виконання ОСОБА_1 військових обов`язків у такому стані не бачили.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення особи та свідків, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-20 КУпАП адміністративна відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Отже, підставою для адміністративної відповідальності військовослужбовця за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є вчинення одного з таких діянь: - 1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; 2) поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3) виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 4) відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Ознаками адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення визначено вживання матросом ОСОБА_1 наркотичних речовин на території пункту постійної дислокації військової частини.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вживання наркотичних засобів, психотропних речових чи їх аналогів на території військової частини суду слід достовірно встановити дві складові: 1) вживання наркотичних засобів, психотропних речових чи їх аналогів; 2) вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів на території військових частин, військових об`єктів. За відсутності однієї з указаних складових, відповідальність за ст. 172-20 КУпАП не настає.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Судом встановлено, що матрос ОСОБА_1 виявлений в неадекватному стані старшим лейтенантом ОСОБА_2 на території пункту постійної дислокації військової частини, але при цьому, ні з матеріалів справи, ні зі свідчень свідків не вбачається, що вживання ОСОБА_1 психотропного продукту відбулося саме на території військової частини, тобто у місці його виявлення.

На думку суду, відсутність передбачених законом доказів скоєння правопорушення може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства").

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, зважаючи, що з поданих суду доказів не виявляється можливим встановлення всіх ознак адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 8, 9, 57 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 172-20, 247, 251, 252, 266, 284, 294 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Галич