Єдиний унікальний № 501/2531/22
Провадження № 3/501/1489/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, суддя Тюмін Ю.О.

Особа, стосовно якої розглядається справа:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, особа з інвалідністю війни 2-ї групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Обставини, установлені під час розгляду справи:

07.09.2022р. о 05.25 год. ОСОБА_1 , по вул.Паромна-20 в с.Малодолинське м.Чорноморськ Одеської області, керував автомобілем марки «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим чинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення:

«Стаття 130 КУпАП. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції .

Ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян»

Мотиви суду:

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що він напередодні зустрівся з сином, який повернувся з місць активних бойових дій, вживали алкоголь приблизно до 20-21 год. Рано вранці йому зателефонував знайомий та попросив допомоги у зв`язку з вчиненням відносно нього мародерства. Він разом зі своїм сином поїхали та на блок посту вони зупинилися, там були працівники поліції та ЗСУ. Працівники поліції запропонували йому пройти тест за допомогою технічного приладу «Драгер», на що він погодився. Його запросили в приміщення біля блок посту де він пройшов тест з результатами якого він погодився. Просив суд не позбавляти його права керування транспортним засобом, він раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності, є інвалідом війни 2-ї групи, внаслідок отримання поранення та контузії під час проходження служби в Афганістані, та автомобіль є для нього єдиним зручним засобом пересування, за виконання бойових завдань в Афганістані був нагороджений медаллю «За відвагу».

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Драгер» та його результат 1,25% (а.с.3).

Під час проведення огляду притягуваного на стан алкогольного сп`яніння, поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису, який долучений до протоколу про адміністративного правопорушення та на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 запропоновано, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, пройти тест за допомогою технічного приладу «Драгер» на що він погодився.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім визнання вини самим ОСОБА_1 його вина у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №171570 від 07.09.2022р. (а.с.2), результатами тесту «Драгер» (а.с.3), відеозаписом (а.с.6).

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності до положень ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Справи про адміністративні правопорушення за характером санкцій розглядаються Європейським судом з прав людини як кримінальне обвинувачення.

По-перше, позбавлення прав на управління транспортним засобом є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

По-друге, позбавлення права керувати транспортними засобами як додаткове покарання передбачене ст. 55 Кримінального кодексу України.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що в КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, суд дійшов висновку про застосування положення Кримінального кодексу України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Особа винного свідчить про те, що він ніколи раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, що підтверджується інформацією АРМОР, є особою з інвалідністю війни 2-ї групи, що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.16), за виконання бойових завдань в Афганістані був нагороджений медаллю «За відвагу» (а.с.29), його відношення до вчиненого, він щиро розкаявся та йому соромно за свій вчинок. Вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає можливим не призначити додаткове стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що саме таке стягнення буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу, запобіганню вчинення нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню без завдання надмірної шкоди особистості притягуваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 40-1 КУпАП, розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю війни 2-ї групи, то він у відповідності до вимог п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.69 КК України,

постановив:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,0 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Ю.О. Тюмін