Провадження № 3/760/2288/22
в справі № 760/922/22
П О С Т А Н О В А
14.09.2022 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Застрожнікова К.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління ДПС у м. Києві Державної податкової служби України, відносно
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , керівника ТОВ «ІБМ УКРАЇНА»,
за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -
До Солом`янського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення №1140/31-00-04-02-04 від 28.12.2021 року, складений ГДРІ ГУ ДПС у м. Києві Каретнік О.С. відносно ОСОБА_1 . Зі змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 , керівник ТОВ «ІБМ УКРАЇНА», вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а саме : «порушив п.46.2 ст.46 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI , зі змінами та доповненнями; несвоєчасне подання річної фінансової звітності».
У судове засідання, призначене на 14.09.2022 р., особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не прибув, про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлена належним чином.
Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до положень статті 268 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Судом встановлені наступні обставини, та суд прийшов до слідуючих висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частина 1 статті 163-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення №1140/31-00-04-02-04 від 28.12.2021 року, складений ГДРІ ГУ ДПС у м. Києві Каретнік О.С. відносно ОСОБА_1 . Зі змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 , керівник ТОВ «ІБМ УКРАЇНА», вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а саме : «порушив п.46.2 ст.46 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI , зі змінами та доповненнями; несвоєчасне подання річної фінансової звітності.
Відповідно до відомостей, зазначених у Акті про результати камеральної перевірки даних, з питання своєчасності подання річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом ТОВ «ІБМ УКРАЇНА» за 2020 рік за №1455/31-00-04-02-04/34533111 від 22.12.2021 слідує, що перевіркою встановлено порушення п.46.2 ст. 46 ПКУ, а саме несвоєчасне подання річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом за 2020 рік. Відповідальність передбачена п. 120.1 ст.120 ПКУ /а.с.4/.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
У п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та в порядку, встановлених цим кодексом, а фактичні цим кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних) оформлюються у вигляді акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Зазначені правовідносини стосовно проведення податкових перевірок та оформлення їх результатів регламентовані також Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів від 20.08.2015 №727, а також Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, затвердженими наказом ДФС від 01.06.2017 №396.
Згідно з порядком та методичними рекомендаціями акт документальної перевірки службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати та є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. В акті перевірки зазначається детальна інформація щодо виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства.
Одним із невід`ємних прав платника податків відповідно до пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК є право на подання до контролюючого органу письмових заперечень до акта перевірки в порядку, установленому цим кодексом.
У п.86.7 ст.86 ПК передбачено, що в разі незгоди платника податків або його представників з висновками чи фактами й даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього кодексу, до контролюючого органу, який проводить перевірку.
Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оскаржено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень. Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.06.2020 по справі № 140/388/19.
Водночас платник податку за обставинами справи заперечень на акт не подавав. А саме, на час розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходили жодні докази, які б підтверджували факт незгоди із висновками, викладеними податковим органом в Акті камеральної перевірки від 22.12.2021, так само не надана будь-яка інформація щодо оскарження з боку ТОВ «ІБМ УКРАЇНА» в адміністративному порядку висновків податкового органу.
Таким чином, враховуючи вищевказані докази, які були досліджені судом у їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Враховуючи те, що дата вчинення правопорушення згідно протоколу 28.12.2021 р. , строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, закінчився.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 33, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 163-1 ч. 1, 251 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір», -
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , керівника ТОВ «ІБМ УКРАЇНА», - визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Звільнити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , керівника ТОВ «ІБМ УКРАЇНА», від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 163-1 КУпАП, - закрити.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: К. С. Застрожнікова