Номер провадження 3/521/8681/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Лічман Л.Г., розглянувши матеріали справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , тимчасово непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

10.08.2022 року о 15 годині 30 хвилин у м. Одесі, вул. Селекційна, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ CITAN, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що зафіксовано на портативні відеореєстратори № 474915, 473725, 474495.

ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

ОСОБА_1 , як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином поліцейськими при складенні протоколу, про що свідчить його підпис у протоколі, а також SMS-повідомленням, що підтверджено довідкою про доставку. Про причину своєї неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надавав, підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким відповідно до ст. 1 КУпАП є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, однак, зловживаючи своїми процесуальними правами, у призначене судове засідання не з`явився.

З врахуванням того, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 за наявними у справі письмовими доказами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження, з огляду на наступне.

Обставини правопорушення й вина порушника підтверджуються зібраними по справі доказами, згідно ст. 251 КУпАП:

-довідкою від 16.08.2022 року, відповідно до якої згідно інформаційному порталу Національної поліції Гуршал В.Р. протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягувався, посвідчення водія не отримував;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.08.2022 р. з зазначенням ознак сп`яніння ОСОБА_1 різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови;

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 10.08.2022 р., відповідно до яких на виїзді з вул. Селекційної побачив неадекватний рух машини, яка зробила різкий поворот в сторону будинку на великій швидкості. ОСОБА_3 зупинився, щоб допомогти, надати першу медичну допомогу. Виявилось, що водій не ушкоджений і пасажирів з ним не було, від водія чутно запах алкоголю, поліція пропонувала пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій відмовився;

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 10.08.2022 р., відповідно до яких перебуваючи у будинку за місцем проживання у АДРЕСА_2 , приблизно о 15 годині 30 хвилин почув сильний і гучний удар, вийшов на вулицю і побачив автомобіль MERCEDES-BENZ, який, порвавши сітку палісадника, пробив паркан і пошкодив будинок. В авто знаходився водій у стані алкогольного сп`яніння, було чутно запах алкоголю від водія, неадекватна поведінка. Після приїзду поліції та швидкої допомоги водій відмовився від медичної допомоги та огляду на стан сп`яніння на місці скоєння ДТП. В результаті ДТП водій наніс матеріальної шкоди та авто MERCEDES-BENZ суттєво заважає, так як знаходиться на прибудинковій території;

-відеоматеріалами, зафіксованими на портативні відеореєстратори № 474915, 473725, 474495.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 надав відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, які надали відповідні пояснення.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП це правопорушення тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Значення термінів, наведених у Правилах дорожнього руху дається в п. 1.10. Зокрема «водій» - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного суду України № 18 від 19.12.2008 р.) позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 121 ч.3, 122 ч.4, 122-2, 123 ч.3, 124 і 130 КпАП України. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права, або взагалі не мала.

В матеріалах справи наявна інформація про не отримання посвідчення водія ОСОБА_1 , а тому не може бути позбавлена цього права.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суддя враховує характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, з метою виховання правопорушника, попередження здійснення ним нових правопорушень, приходить до висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 24, 33, 38, 401, 130 ч. 1, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , тимчасово непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Постанова про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 307 КУпАП (штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу).

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання в частині стягнення штрафу та судового збору 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

С У Д Д Я: