Головуючий у суді першої інстанції: Омельченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №369/4581/22

провадження №33/824/2148/2022

18 серпня 2022 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Васюка Миколи Миколайовича,

розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Васюком Миколою Миколайовичем, на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 липня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на три роки, зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 , який постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2021 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, 6 червня 2022 року о 17:17 керував транспортним засобом «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_2 в Київській області, с. Юрівка, вул. Шевченка,172 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів), від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Васюк М.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає про те, що інспектор проігнорував вимоги ст. 266 КУпАП, що ставить під сумнів відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та свідчить про недбале ставлення до своїх службових обов`язків, оскільки не відсторонення від керування транспортним засобом свідчить про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння

ОСОБА_1 інкримінується вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП. Разом з цим, на відеозапису долученому до протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовано низку порушень під час складання протоколу, зокрема, поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, на що останній не відмовлявся, однак просив це зробити в присутності захисника. Працівниками поліції такі вимоги були розцінені як відмова від проходження огляду та складено протокол за ч.2 ст. 130 КУпАП (в протоколі не зазначено частину статті 130 КУпАП).

Вказані обставини засвідчують відсутність суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.

Окрім цього, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачений Інструкцією, затвердженою спільним наказом МОЗУ та МВСУ № 1452/735 від 9 листопада 2015 pоку, цією ж Інструкцією та ст. 266 КУпАП встановлений порядок проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, матеріали справи не містять письмового направлення водія

ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, порядок якого передбачений п.п. 8-12 розділу II Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що розцінюється як порушення поліцейським порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апелянт наголошує на тому, що напрвлення не було пред`явлено ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які дані про те, що дане повідомлення існувало на дату і час складення протоколу, а не пізніше.

Також, матеріали не містять даних, що ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, був відсторонений від керування транспортним засобом, а його транспортний засіб затриманий відповідно до вимог ст.ст. 265-2, 266 КУпАП.

В матеріалах справи відсутній відеозапис та фіксування факту зупинки транспортного засобу, підстав для зупинки, факту керування транспортного засобу ОСОБА_1 , а також вручення направлення до лікаря нарколога, тощо.

ОСОБА_1 вважає, що надані докази є недопустимим, оскільки вони отримані з порушеннями вимог чинного законодавства. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 042589 відсутні свідки, які б підтверджували наявність вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Інспектором не запропоновано та не надано законного права викласти свої пояснення ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення. Від надання пояснень ОСОБА_1 не відмовлявся.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, пояснив, що він не керував транспортним засобом. В період з 14 до 15 години він зателефонував матері, щоб вона пригнала машину з метою проведення ремонту.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Васюк М.М. доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити провадження у справі закрити. Додатково пояснив, що машина належить колишній дружині ОСОБА_1 . На відеозапису знаходилась мама, яка керувала транспортним засобом. Мама підвезла ОСОБА_1 до с. Юрівка до його товарища. Між ОСОБА_1 та теробороною виник конфлікт, а тому останні викликали поліцію.

В судовому засіданні в якості свідка опитана ОСОБА_3 , яка пояснила, що за кермом перебувала вона. Син зателефонував та попросив пригнати машину. Вона пригнала машину у двір і пішла додому. Через дві години подзвонив син, попросив приїхати, сказав що виник конфлікт.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Васюка М.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, опитавши свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні у зв`язку з наступним.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, як зазначено в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, - за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`ягніння, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Як судом першої, так і апеляційної інстанції були досліджені докази у адміністративному провадженні, відповідно до яких вбачається наступне.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2021 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №42589 від 6 червня 2022 року, ОСОБА_1 , 6 червня 2022 року о 17:17 керував транспортним засобом «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_2 , в Київській області, с. Юрівка, вул. Шевченка,172 з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів), від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з нагрудної камери поліцейських. Під час спілкування працівників поліції з водієм, в останнього були виявлені типові зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, та запропоновано йому пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння. Працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 поїхати до медичного закладу та пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, а бажав присутності свого адвоката, не може слугувати підставою для висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки, відповідно до вимог, передбачених ст. 268 цього Кодексу, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право тільки при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, а процедура проведення огляду на стан сп`яніння, так само як і складання протоколу про адміністративне правопорушення, не є розглядом справи про адміністративне правопорушення, а тому участь адвоката під час проведення цих процедур не є обов`язковою.

Положеннями статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, тому апеляційний суд вважає доведеним факт повторного вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису. У такому випадку дії працівників поліції відповідають вимогам ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів і викладених обставин в них, по справі не вбачається.

Судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

До пояснень свідка ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції відноситься критично, та не приймає їх до уваги, оскільки такі спростовуються відеозаписом з камери відеоспостереження, де беззаперечно за кермом автомобіля перебуває особа чоловічої статі, а свідок пояснювала, що в автомобілі вона перебувала сама.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, не впливають на доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки він був зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. Зазначене прямо передбачено нормі абз.3 ч.2 ст. 16 Закону України " Про дорожній рух", яка покладає на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування у стані наркотичного сп`яніння, а саме за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч.2 ст. 130 КУпАП.

При перегляді справи апеляційним судом було з`ясовано, що ОСОБА_1 після вказаних подій у самостійному порядку до лікаря-нарколога не звертався. Дії працівників поліції не оскаржував.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування вини ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою.

Доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП. Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Васюком Миколою Миколайовичем, залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна