ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Володимир

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Кусік І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відідлення інспекторів прикордонної служби «Щитинська Воля» Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 6 прикордонного Волинського загону Західного регіонального управління про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

за ст. 172-18 ч.2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ 251519 від 20 жовтня 2022 року, вбачається, що за висновками службового розслідування близько 17.24 год. 06.09.2022 року в умовах особливого періоду інспектор прикордонної служби 3 категорії дозиметрист 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 6 прикордонного Волинського загону ОСОБА_1 , виконуючи наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Перевірка документів» у міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Устилуг», порушила правила несення прикордонної служби, що виразилося у здійсненні пропуску через державний кордон 06.09.2022 року громадянина ОСОБА_2 без належних на те правових підстав, порушення вимог ч.3 ст. 6 та ч.1 ст. 7 Закону України «Про прикордонний контроль», пунктів 2-6, 12 та 14 правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1997 року № 57, пункту1.2 розділу І інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 05.06.2012 року № 407, пункту 6 глави 2 та пункту 20 глави 6 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої в Міністерстві внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року № 1391/27836, розпорядження начальника 6 прикордонного Волинського загону № Т/42-4164-22-Вих від 05.05.2022 року «Про доповнення профілів ризику», ст. 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, тобто своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 172-18 ч.2 КУпАП.

Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого 172-18 ч.2 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Диспозицією ст. 172-18 ч.2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ 251519 від 20.10.2022 року, ОСОБА_1 порушила правила несення прикордонної служби, що виразилось у здійсненні пропуску через державний кордон громадянина Ростислава НАЗАРА без належних на те правових підстав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 06.09.2022 року близько 17 год. прибув на виїзд з України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Даний громадянин для проходження паспортного контролю надав: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 та довідку щодо виключення даного громадянина з військового обліку № 1719/321. Під час здійснення перевірки документів даного громадянина, сумнівів щодо дійсності наданих ним документів не виникало. Під час внесення інформації до бази даних ПТК АПК «Гарт-1/П» спрацювань відносно даної особи не було.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення останньою правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Таким чином, будь-яких даних про те, в чому саме виразилось порушення ОСОБА_1 правил несення прикордонної служби та на підставі чого було встановлено відсутність правових підстав для здійснення пропуску через державний кордон громадянина Ростислава Назара протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ 251519 від 20.10.2022 року не містить. Зазначення переліку нормативних актів у розділі протоколу «суть адміністративного правопорушення» не може підмінювати собою конкретизації складу пред`явленого правопорушення. Даних про те, що надані ОСОБА_4 документи є сумнівними, матеріали справи теж не містять.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 наданих нею в суді, вивчивши та оцінивши матеріали провадження, приходжу до висновку, що будь-яких фактичних даних про те, що ОСОБА_1 , як особа, яка входить до складу наряду, в умовах особливого періоду, порушила правила несення прикордонної служби з охорони державного кордону України, матеріалами справи не доведено, а судом не встановлено. А відтак, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-18 ч.2 КУпАП ісправа підлягає закриттю на підставі статті 247 ч. 1 п. 1 КпАП України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 172-18 ч.2, 247, 256, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 172-18 ч.2 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина КУСІК