КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/3595/22 Головуючий у І інстанції - Ларіна О.В.
апеляційне провадження №33/824/1848/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, а також стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн в дохід держави.

Судом установлено, що 15 березня 2022 року о 10 год. 59 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виконання маневру розворот завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки FIAT DOBLO, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, внаслідок порушення вимог пунктів 10.1, 10.4 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 15 червня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження; постанову суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання з позбавлення права керування транспортним засобом на призначення стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією статті 124 КУпАП.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, посилається на те, що копію постанови суду першої інстанції він отримав 11 червня 2022 року, що підтверджується інформацією щодо відстеження поштового відправлення АТ «Укрпошта». Також зазначає, що станом на 31 травня має позитивний результат щодо захворювання, у зв`язку з чим перебував на самоізоляції та лікуванні, тому через поважні причини не мав змоги вчасно оскаржити дану постанову.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд доходить висновку про наявність підстав для поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства, місцевий суд поверхнево підійшов до розгляду справи, а призначене покарання не відповідає особі правопорушника та є жорстоким.

Вказує, що суд першої інстанції, призначивши покарання, фактично позбавив його та його сім`ю права на збереження життя в умовах воєнного стану, оскільки він єдиний в сім`ї має автомобіль.

Повідомляє, що до цього випадку за 25 років водійського стажу він жодного разу не потрапляв у дорожньо-транспортні пригоди та не мав штрафів, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Просить врахувати, що на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку, які проживають у Сумській області, у зв`язку з чим він вимушений їздити за 150 км для надання їм допомоги по господарству, купівлі ліків та продуктів харчування.

Зазначає, що повноцінної правої смуги руху на дорозі не було або вона є занадто вузькою, меншою за ширину його автомобіля, що є суттєвим при інкримінуванні йому порушень пункту 10.4 ПДР України.

Посилається на те, що з протоколом від 06 травня 2022 року він згоден не був, оскільки схематичне зображення було зафіксовано зі слів учасників ДТП, що сталось 15 березня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №075083 від 06 травня 2022 року вбачається, що водій ОСОБА_1 15 березня 2022 року о 10 год. 59 хв. керуючи транспортним засобом марки DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виконання маневру розворот завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки FIAT DOBLO, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду в попутному напрямку, чим порушив вимоги пунктів 10.1, 10.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Відповідно до пункту 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно пункту 10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

З наявного у матеріалах справи відеозапису з місця ДТП вбачається, що транспортний засіб марки DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , виконує маневр розвороту ліворуч з правої смуги руху, при цьому не давши дорогу транспортному засобом марки FIAT DOBLO, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався позаду в попутному напрямку, в результаті чого сталося зіткнення.

Суд, дослідивши вказаний відеозапис, встановив, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , який є підвищеним джерелом небезпеки, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час виконання маневру розворот завчасно не зайняв відповідне крайнє положення.

Вищевказані норми ПДР України, обставини справи, схема місця ДТП, локалізація та характер отриманих автомобілями ушкоджень, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також відеозапис свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 10.1, 10.4 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, зважаючи на викладене, місцевий суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також відеозапис, дійшов вірного висновку про порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, не містить будь-яких заяв, зауважень, заперечень чи скарг особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, при оформленні протоколу чи після його оформлення. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи також не містять.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, що вказує на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Проте, суд першої інстанції, накладаючи адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на шість місяців, не навів жодних підстав, будь-яких фактичних даних чи обставин, що в сукупності свідчили б про необхідність застосування до ОСОБА_1 більш суворого стягнення, ніж штраф.

Згідно частини першої статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно частини другої статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, зважаючи на характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, суд доходить висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого статтею 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, апеляційний суд уважає, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, проте помилково застосована більш сувора відповідальність без зазначення законних на те підстав.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року - скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль