16.09.2022 Справа № 756/4981/22
Ун.№756/4981/22
Пр.№3/756/2962/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2022 року близько 22 год. 20 хв. рухаючись по Оболонському проспекту, 18, в місті Києві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Захисник особи, яка притягається до відповідальності - адвокат Соколовський В.Л. просив закрити провадження у цій справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що працівниками поліції не роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 , поліцейськими не було вручено письмового направлення для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, після відмови його від проведення огляду за допомогою спеціальних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а було складено протокол про адміністративне правопорушення, а також його огляд на стан сп`яніння проведено за відсутності двох свідків.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає, зокрема, у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Дослідивши всі зібрані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції.

Так, переглянувши відеозапис, долучений до справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в комендантську годину, йому роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного огляду, а також саму процедуру огляду, однак він відмовився від його проходження. Крім того, сама відмова від проходження огляду зафіксована на нагрудну камеру поліцейського б/к 473605.

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст..130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст..62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, керуючись стандартом доведення «поза розумним сумнівом», суд прийшов до висновку про те, що в порушення п.2.5 ПДР, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівників поліції, яка була викликана наявністю у водія автомобілю ознак алкогольного сп`ягніння.

Посилання захисника на те, що працівниками поліції не роз`яснено права та обов`язки, не було вручено письмового направлення для проходження в закладі охорони здоров`я, після відмови його від проведення огляду за допомогою спеціальних засобів на місці зупинки транспортного засобу спростовується наданим відеозаписом.

Більш того, у силу положень ст.266 КУпАП, за умови фіксації поліцейським огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду технічними засобами відеозапису участь двох свідків є необов`язковою, а тому посилання захисника про те, що його огляд на стан сп`яніння проведено за відсутності двох свідків, що є порушенням Інструкції є безпідставними.

Враховуючи характер та наслідки вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та її майновий стан, відношення особи до вчиненого, ступінь вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, керуючись ст.ст.33, 34, 35, 40-1, 130, 283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддавши його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496(чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копіійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. М. Майбоженко