КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/1741/22 Головуючий у І інстанції Василишин В.О.
Провадження №33/824/1722/2022 Доповідач Ковальська В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2022 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови судді 30 квітня 2022 року, близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_1 на а/д Київ-Чернігів між м. Бровари та с. Калинівка в Броварському району Київської області керував автомобілем марки «Daewoo Nexia», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки у присутності двох свідків за допомогою газоаналізатору Drager 6820 прилад ARLJ 0455, тест № 320, результат 2,49 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що всупереч положенням ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», 30 квітня 2022 року о 21 год. 30 хв. транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейським безпідставно,на що вказує відсутність у матеріалах справи доказів щодо порушення ним правил дорожнього руху, як і не містять доказів, щодо наявності у поліцейського інших обґрунтованих підстав для зупинки транспортного засобу.

Окрім того, матеріали вказаної справи про адміністративне правопорушення, не містять доказів застосування технічних засобів відеозапису з дотриманням вимоги щодо безперервності його здійснення у порядку, визначеному п. 5 Інструкції № 1026., тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, не може вважатись допустимим доказом у розумінні ст. 266 КУпАП, оскільки він не відповідає вимогам, встановленим п. 5 Інструкції № 1026, так як безперервно та у повній мірі не фіксує події, що відбувались 30 квітня 2022 року при оформленні матеріалів вищезазначеної справи.

Окрім того, прохання ОСОБА_1 про проведення огляду у закладі охорони здоров`я безпосередньо після зупинки транспортного засобу, а потім незгоду зрезультатами огляду на стан сп`яніння та повторну вимогу щодо направлення до закладу охорони здоров`я для можливості проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, були проігноровані працівниками поліції.

Проте суддею районного суду при розгляді справи не було враховано порушення поліцейським порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та порушення порядку складання відповідного протоколу, а також не надано належної оцінки (не встановлено недопустимість) відеозапису, долученого до матеріалів справи.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисник Виноградов М.Г. не з`явились, подали клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя районного суду вважав доведеними обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення 30 квітня 2022 року, за яких було проведено огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу

Разом з тим, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 заперечував проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та пояснив, що він не був згідний з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального приладу та наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак його не було доставлено для огляду у заклад охорони здоров`я.

Пояснення ОСОБА_1 про заявлене працівникам поліції під час оформлення адміністративного матеріалу клопотання про направлення його на огляд на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я були розцінені суддею районного суду як намагання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.

Проте вказаний висновок, викладений у постанові судді, суперечить фактичним обставинам справи та вимогам закону, зокрема, ч. 3 ст. 266 КУпАП.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , стверджуючи про те, що він не вживав спритних напоїв, погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер».

В матеріалами справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 погодився з результатом огляду із застосуванням приладу Драгер, оскільки відсутні відповідні відмітки в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та інших документах.

У своїх письмових поясненнях, приєднаних до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 наполягав на тому, що він не вживав алкоголю.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського обривається на з`ясуванні прізвищ свідків, які були присутніми при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння, та не містить запису з клопотанням ОСОБА_1 про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що він не був згідний з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Драгер» та вимагав проведення огляду у закладі охорони здоров`я матеріалами справи не спростовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 був не згоден з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуваннямприладу «Драгер» та виявив бажання пройти такий огляд в закладі охорони здоровця, працівники поліції, керуючись вимогами ч. 3 ст. 266 КУпАП, повинні були доставити його до такого закладу, проте огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я проведений не був.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, в силу вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведений на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного засобу вважається недійсним, оскільки водій не погодився з результатами такого огляду та, в порушення вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП не був доставлений до закладу охорони здоров`я для проведення відповідного огляду.

Враховуючи наведені обставини, суддя апеляційного суду вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не доведена, оскільки працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова судді - до скасування із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська