Справа №575/692/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Савєльєва А. І.
Номер провадження 33/816/92/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн . з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Великописарівського районного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 26 серпня 2021 року о 21 год. 40 хв. в с. Спірне по вул. Вишнева Сумської області керував автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що суддя суду першої інстанції, всупереч ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, в повній мірі не дослідив докази, не здійснив їх належну правову оцінку, не встановив дійсні обставини справи, не вірно застосував норми матеріального права, внаслідок чого помилково дійшов висновку щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, суддя не звернув увагу на відсутність у справі належним чином оформленого протоколу про адміністративне правопорушення, а також належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ним даного правопорушення.

Апелянт зазначає, що виклад фактичних обставин у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 213831 від 26 серпня 2021 року у повній мірі не відображає диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, в ньому відсутні посилання на обставини щодо його керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відсутні його пояснення по суті правопорушення чи вказівка про відмову надати такі пояснення, а тому, зазначений протокол не можна вважати належним підтвердженням обставин у справі, оскільки він не відображає суть даного адміністративного правопорушення та не містить всіх відомостей, передбачених законом.

Крім того, апелянт вказує, що у додатках до протоколу про адміністративне правопорушення міститься відео з нагрудної камери працівника поліції, однак, даний доказ не відображає обставин, що входять до предмету доказування у даній справі, а саме щодо керування транспортним засобом особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, що є недопустимим з урахуванням ст. 62 Конституції України.

Також, апелянт наголошує, що приймаючи оскаржувану постанову, суддя суду першої інстанції розглянув справу без належного його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, не відклав її розгляд, чим порушив вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, він був позбавлений можливості належним чином підготуватись до подавати пояснення, заяви, клопотання, наводити аргументи щодо їх обґрунтованості.

Крім того, апелянт зазначає, що суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат і не стягнув на його користь витрати на правову допомогу, яку він очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, а тому апеляційний суд має розглянути дане клопотання і стягнути на його користь вказані в ньому судові витрати.

В судове засідання призначене на 08 год. 30 хв. 04 серпня 2022 року до апеляційного суду ОСОБА_1 , в черговий раз, не з`явився, направлена на відому суду адресу судова повістка знову повернулася з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності апелянта, апеляційний суд враховує наступне.

У провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з 06 січня 2022 року.

Тривалий її не розгляд пов`язаний з тим, що про призначення даної справи до апеляційного розгляду, на відому суду адресу, яка була зазначена ОСОБА_1 , неодноразово направлялись судові повістки, які постійно поверталися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З цих підстав, а також у зв`язку з задоволенням різного роду клопотань ОСОБА_1 та його представників, судові засідання неодноразово відкладались, також, неодноразово приймались рішення про здійснення розгляду даної справи у режимі відеоконференції, з врахуванням віддаленості місця перебування останнього від апеляційного суду та для забезпечення його участі в судовому засіданні під час апеляційного розгляду.

Тобто, апеляційним судом було вжито достатньо заходів для забезпечення права ОСОБА_1 на справедливий суд і, відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП, п. 91, 99, 100, 101 «Правил надання послуг поштового зв`язку», позиції, викладеній у постанові ВП ВС № 800/547/17 від 25 квітня 2018 року, останній вважається таким, що своєчасно сповіщений у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду вказаної справи.

Поряд з цим, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває його апеляційна скарга, в судові засідання за викликом не з`являється, (в тому числі і у судові засідання, призначені у режимі відеоконференції), судові повістки не отримує, а лише направляє клопотання, в тому числі і 04 серпня 2022 року про перегляд відеозапису в судовому засіданні, апеляційний суд дійшов висновку, що останній не бажає приймати участь у апеляційному розгляді даної справи.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Великописарівського районного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року, у відсутність апелянта, і у даному випадку його права на доступ до правосуддя не є порушеними.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

При цьому, на спростування доводів апеляційної скарги, суддею було проведено повне та об`єктивне дослідження доказів, що містяться в матеріалах даної справи.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення було встановлено суддею з врахуванням протоколу серії ДПР18 № 213831 від 26 серпня 2021 року, результату тесту (1,33 проміле) огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено ОСОБА_1 працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер, відеозапису з нагрудної камери поліцейських.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення у повній мірі не відображає диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, в ньому відсутні посилання на обставини щодо його керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відсутні його пояснення по суті правопорушення чи вказівка про відмову надати такі пояснення, тобто, даний не містить всіх відомостей, передбачених законом, спростовуються змістом самого протоколу, в якому зазначено час та день його складання, особа, яка складала вказаний протокол, обставини, які стали підставою для йог складання, а саме, те, що 26 серпня 2021 року о 21 год. 40 хв. в с. Спірне по вул. Вишнева Сумської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто, вказаний протокол в повному обсязі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а ті обставини, що ОСОБА_1 , особисто його підписуючи, не зазначив свої заперечень чи пояснень, не свідчать про те, що вказаний протокол не відповідає зазначеному закону.

Що стосується доводів апелянта про те, додане до протоколу відео з нагрудної камери працівника поліції не відображає обставин, що входять до предмету доказування у даній справі, а саме щодо його керування транспортним засобом, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, судом апеляційної інстанції було проглянуто диск, на якому міститься три відеофайли запису з нагрудної камери працівників поліції які і були детально досліджені.

На першому відеофайлі з останніми цифрами 0004, міститься запис від 26 серпня 2021 року, який розпочато о 21 год. 54 хв. та на якому зафіксовано, як працівники поліції підійшли до автомобіля, який вже стояв, запитали, чому водій не відреагував на їх вимогу зупинитися, попросили надати документи, на що особа, яка керувала транспортним засобом, яким, як з`ясувалося, виявився ОСОБА_1 , надав своє водійське посвідчення та інші документи. Під час спілкування з ОСОБА_1 , працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота) та запропонували йому на місці зупинки пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, на що останній погодився, а потім почав висловлювати свою підозру стосовно справності приладу, об`єктивності його показників і, враховуючи таку його позицію, поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, на що останній також погодився. При цьому, біля автомобіля була інша особа, який називав себе свідком і вказував на те, що ОСОБА_1 спиртне не вживав, був тверезий, а вживав алкоголь він, а тому і є запах спиртного. Разом з тим, після того, як ОСОБА_1 сів до службового автомобіля, почав цікавитись, як відбувається процедура проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, на що поліцейські відповіли, що огляд буде здійснено таким же приладом Драгер, але лікарем і ОСОБА_1 погодився на те, щоб працівники поліції провели його огляд на місці, а у лікарню не везли. За результатом проведення тестування, шляхом продуття алкотестеру Драгер, у ОСОБА_1 було виявлено позитивний результат 1, 33 %, при допустимому 0, 20%, у зв`язку з чим відносно нього і було складено протокол. При цьому, з вказаного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував того, що саме він керував транспортним засобом, намагався вирішити з працівниками поліції дане питання іншим шляхом, розповідав про своє скрутне становище, склад сім`ї, а також вказував на те, що у тому разі, якщо він буде позбавлений права керування, то залишиться без роботи, оскільки здійснює розвезення на автомобілі хлібопродуктів по населеним пунктам.

На другому та третьому відеофайлах з останніми цифрами 0005, 0006 міститься запис від 26 серпня 2021 року, на якому зафіксовано, як працівник поліції складав відносно ОСОБА_1 протокол та вручав його останньому.

Тобто, саме відеофайлом з останніми цифрами 0004 в повному обсязі підтверджується те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення ним п. 2.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, і доказів на спростування зазначених обставин апелянтом надано не було.

Що стосується доводів апелянта про те, що приймаючи оскаржувану постанову, суддя суду першої інстанції розглянув справу без належного його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, не відклав її розгляд, чим порушив вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, тобто, він був позбавлений можливості належним чином підготуватись до подавати пояснення, заяви, клопотання, наводити аргументи щодо їх обґрунтованості, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з врахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, про призначення справи до розгляду ОСОБА_1 повідомлявся шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення. Судова повістка про виклик в судове засідання на 09 год. 00 хв. 23 вересня 2021 року повернулася на адресу суду з відміткою про невручення, однак ОСОБА_1 21 вересня 2021 року особисто подав письмові пояснення по справі та клопотання про відкладення, ознайомлення з матеріалами та закриття провадження. На задоволення клопотання ОСОБА_1 , розгляду справи було відкладено і судова повістка з викликом на 10 год. 00 хв. 18 жовтня 2021 року була ним отримана особисто, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, проте, останній знову також подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через неможливість явки до суду його захисника. В подальшому повістки про виклик до суду, направлені за адресою місця проживання ОСОБА_1 , поверталися на адресу суду без вручення, при цьому адвокат Білінський В.А., який уклав з останнім угоду про надання правової допомоги, повідомлявся про призначення справи до розгляду на 18 листопада 2021року, 02 грудня 2021 року отримував на його електронну адресу та по пошті, однак до суду не з`являвся і жодних клопотань про відкладення не надсилав.

З врахуванням такої поведінки як особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 так і його захисника, суддя, відповідно до установлено практики ЄСПЛ, дійшов вірного висновку щодо можливість розгляду справи за відсутності вказаних осіб і жодних порушень при цьому, апеляційним судом не встановлено. Крім того, апеляційний суд зауважує, що саме така процесуальна поведінка ОСОБА_1 та його захисника мала місце і під час перебування даної справи на апеляційному розгляді.

Що стосується доводів апелянта про безпідставність не стягнення суддею на його користь витрат на правову допомогу, то апеляційний суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з оскаржуваної постанови, своє рішення в цій частині суддя також належним чином обґрунтував з зазначенням того, що дана справи розглядається не в порядку КАСУ, на що посилався ОСОБА_1 у клопотанні про стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на його користь витрат на професійну правничу допомогу, а у порядку КУпАП, яким не встановлено порядку підрахунку, доведення, розподілу та повернення судових витрат, і з цих же підстав не підлягає до задоволення клопотання останнього щодо стягнення на його користь вказаних судових витрат апеляційним судом.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, за яких би дана справа підлягала закриттю, про що просить апелянт у поданій апеляційній скарзі, всупереч її доводам, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.