Номер провадження: 33/813/878/22
Номер справи місцевого суду: 496/2256/22
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 07 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 07 липня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить судскасувати постанову Біляївського районного суду Одеської області від 07 липня 2022 року та провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 27.09.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS (а.с. 26).

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, з урахуванням ч.6 ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне слухати справу у відсутність апелянта .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 170633 від 07.06.2022 року, відповідно до якого 07.06.2022 року, ОСОБА_1 о 23 годині 20 хвилин, в Одеській області, Одеський район, с.Нерубайське по вул. Пастера, керував автомобілем марки «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, при продуті алкотестеру «Драгер», результат огляду 1,65 % (а.с.1);

- роздруківкою з технічного приладу «Драгер» до протоколу ДПР18 № 170633, із зафіксованим результатом тесту 1,65 % проміле% (а.с. 2);

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3);

- відеозаписом події, яка сталася 07.06.2022 року (а.с. 4).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 07 липня 2022 рокута порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що судом були порушені норми ст. 268 КУпАП, а саме те, що він не був повідомлений про час та місце судового розгляду справи про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог, передбачених ст. 277-2 КУпАП, в зв`язку з чим були порушені його права на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, на вказані доводи апелянта слід зазначити наступне.

Так, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що судом був здійснений виклик ОСОБА_1 на 07.07.2022 року, що підтверджується довідковим листом по справі (а.с. 7).

Крім того, ОСОБА_1 також було повідомлено про розгляд справи на 07.07.2022 року на 10.00 годин, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власним підписом.

Крім того, права, передбачені ст.268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 , шляхом подачі ним апеляційної скарги та виклику його до суду апеляційної інстанції. Однак в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, а тому доводи апеляційної скарги в цій частини є необґрунтованими.

Посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, зокрема про те, що обов`язковою ознакою сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є саме керування особою транспортним засобом, однак з відеозапису, доданого до протоколу не вбачається, що він керував транспортним засобом, машина стояла та вона не могла рухатися, так як у неї була заклинена коробка передач, про що він зазначив працівникам поліції , є також необґрунтованими, оскільки з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що на ньому об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Зокрема з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився на вимогу співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, одночасно вказавши при цьому, що віг випив 2 пляшки пива.

Вищевказаний відеозапис чітко і однозначно підтверджує те, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування ним автомобілем, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.

Безпідставними є і посилання апелянта ОСОБА_1 щодо порушень працівниками поліції Інструкції при складані протоколу.

Так ОСОБА_1 вказує, що після проходження ним огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, працівники поліції не запропонували йому пройти медичний огляд у закладах охорони здоров`я.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із даних відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який наявний в матеріалах справи, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», на що останній погодився. Після цього, ОСОБА_1 продував вказаний технічний прилад. Результат тесту становив 1,65 %. Щодо такого результату ОСОБА_1 не заперечував, вимогу про проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не висував (а.с.4).

Крім того, як вбачається із роздруківки з технічного приладу «Драгер», ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив ідентичність показань на екрані приладу та у роздруківці такого, отже з таким результатом погодився (а.с. 2).

При цьому, у акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 поставив свій підпис і у графі «З результатами згоден», чим підтвердив дотримання процедури проведення огляду та свою згоду з результатами тесту (а.с. 3).

За таких обставин, у працівників поліції не було підстав для направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи не міститься доказів, що при складанні протоколу ОСОБА_1 були роз`ясненні права є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, водієві ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України , ст. 268 КУпАП, що засвідчено його підписом, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є неспроможними.

Стосовно безперервності відеозапису поліцейськими, суд вважає, що порушення принципу безперервності відеозапису не впливає на належність і допустимість відеозапису як доказу в цілому, оскільки ОСОБА_1 не надав інших допустимих доказів, які б спростовували його керуваннятранспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а само посилання на безперервність відеозапису є занадто формальним підходом і суперечить суті права на справедливий судовий розгляд, оскільки доданий відеозапис дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 07 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра