Справа № 339/229/22 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2022 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., з участю захисника Шиян Л.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД №118441 від 03 серпня 2022 року, який надійшов на розгляд суду, вбачається, що 03 серпня 2022 року о 07 год. 34 хв. ОСОБА_1 по вул. Центральна м.Болехів Івано-Франківської області, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, керував автомобілем ВАЗ 210994-20 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проїхати у медичний заклад водій відмовився.
Обвинувачений ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, його неявка не є перешкодою для проведення судового розгляду, враховуючи, що його інтереси представляє захисник Шиян Л.І.
Захисник Шиян Л.І. вважає, що провадження в справі підлягає закриттю в зв"язку з тим, що пред"явлене ОСОБА_1 обвинувачення є незрозумілим, неконкретним та суперечливим, внаслідок чого він відмовився підписувати протокол та надавати пояснення. Зокрема, вказує, що ОСОБА_1 пред"явлене звинувачення з приводу того, що він керував, як в стані алкогольного сп"яніння, що не підтверджено матеріалами справи, так і за відмову пройти огляд на стан сп"яніння. Отже, воно не є конкретним, оскільки не зрозуміло в чому він звинувачується: в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння чи у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляді на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, суд позбавлений права вносити будь-які виправлення в протокол, як акт звинувачення, а тому всі сумніви та недоліки звинувачення трактуються в користь особи, яка притягається до відповідальності.
Суд, дослідивши матеріали справи, погоджується з доводами захисника, виходячи з наступного.
Так, згідно ч.1 ст 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, зокрема, суть адміністративного правопорушення нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі має бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що ОСОБА_1 звинувачується як у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння так і у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.
Вказані дії ОСОБА_1 у протоколі, який не підписаний ним, були кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність осіб за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як видно із описової частини вказаної статті КУпАП об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення становлять або керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, або відмова, особи яка керувала транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, в даному випадку, на стан алкогольного сп`яніння.
Обидва ці елементи об`єктивної строни адміністративного правопорушення, хоч і передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП, про те вони є взаємовиключними та не можуть існувати одночасно, так як кожна із цих об`єктивних сторін підлягає доказуванню різними засобами, іншими словами це два різних правопорушення.
Якщо водій керував транспортним засобом в стані алкогогольного сп`яніння, то він порушив п.2.9а ПДР України.
Згідно п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Щоб кваліфікувати дії водія, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння як про це зазначено в протоколі, необхідно, щоб водій пройшов огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку та в матеріалах справи повинен бути тест або результати огляду в медичному закладі з визначення стану сп`яніння.
Однак, як свідчать матеріали справи, таких доказів немає, оскільки водій відмовився пройти тест у встановленому законом порядку.
З огляду на наведене, правильним є твердження захисника про те, що на порушення вище вказаних вимог ст.256 КУпАП, дії, що поставлені ОСОБА_1 у провину, фактично не визначені та неконкретні, що позбавляє можливості надати їм вірну правову оцінку.
При цьому, суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребовувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.
Між тим, розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.
Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом та з диспозицією ст. 130 КУпАП і прийти до висновку чи містять дії, які суддя вважає доведеними.
Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону перешкоджає постановленню у справі законного й обґрунтованого судового рішення.
Разом з тим, суд позбавлений повернути справу на доопрацювання, оскільки згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права.
Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
З врахуванням викладеного, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного, керуючись ст.9, 130, 247, 283-285, 287 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Суддя Головенко О.С.