Справа №: 486/752/22 Провадження № 3/486/490/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 460312 від 09 липня 2022 року, 09 липня 2022 року о 22:00 год. в м. Южноукраїнську по вул. Дружби Народів, ОСОБА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді та, будучи батьком ОСОБА_2 , 10 років, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, залишив дитину посеред вулиці без нагляду.

ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП, як невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 09 липня 2022 року йому зателефонувала теща та попросила взяти його доньку до себе, на що він погодився. Бабуся випила, донька злякалась та почала тікати. Після чого перехожий викликав поліцію.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, що визначені, зокрема, Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства», Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тощо.

Диспозиція даної статті є бланкетною, а особа, яка визначена ст. 255 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зобов`язана зазначити в ньому закон/норму закону, яку порушила особа, відносно якої складено протокол.

Як приклад, Сімейний кодекс України, визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Зокрема, ст. 150 СК України, передбачає низку обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до матеріалів справи при складанні протоколу вказані вимоги закону не були виконані.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено норму Закону, яку порушив ОСОБА_1 .

За такого, суд приходить до висновку, що суть адміністративного правопорушення, яка згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, яка має обов`язково зазначатися у протоколі, є не конкретизованою, а не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення такого обов`язкового реквізиту, як суті адміністративного правопорушення (опису установлених обставин), а також закон/норму закону, яку порушила особа, відносно якої складено протокол, порушує вимоги ст. 256 КУпАП та унеможливлює розгляд такого протоколу по суті.

При цьому, будь-які докази невиконання ОСОБА_1 , як батьком малолітньої дитини обов`язків щодо виховання останньої, крім рапорту інспектора СРПП відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, до матеріалів справи не долучено.

Всупереч положенням ст. 256 КУпАП, якою визначені вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 460312 від 09 липня 2022 року не містить відомостей про свідків вчинення правопорушення.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 липня 2022 року протокол про адміністративне правопорушення ВАВ № 460312 від 09 липня 2022 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП та інші матеріали було повернуто Відділенню поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, для дооформлення.

Згідно рапорту заступника начальника СРПП Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 27 липня 2022 року з`ясувати усі обставини за фактом невиконання батьківських прав по вихованню дитини ОСОБА_4 не можливо, оскільки інспектор, який складав протокол переведений до іншого підрозділу НПУ.

За таких обставин, суд позбавлений можливості всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, а в подальшому дати правильну юридичну кваліфікацію адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Вказані доводи у сукупності із фактичними обставинами, викладеними вище, суперечливістю доказів, наявних у справі, викликають обґрунтовані сумніви щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним домашнього насильства, і як наслідок, наявності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вищевказане свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 36, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Южноукраїнського міського судуГ.А.Далматова