Справа № 495/4289/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року м. Білгород- Дністровський

Білгород - Дністровського міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді - Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області матеріали, які надійшли від Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Одеської області, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 27 червня 2022 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1/12 від 22.06.2022 року за ч.4 ст. 172-11 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1/12 від 22.06.2022 року, 16.06.2022 року солдат ОСОБА_1 перебував на лікуванні в кімнаті тимчасового перебування хворих медичного пункту військової частини НОМЕР_1. Близько 19:00 години вечора він спитав дозволу у чергового санітарного інструктора по медичнону пункту сержанта ОСОБА_2 відлучитись в місце паління. Після вечері (близько 19:30), сержант ОСОБА_3 , здійснюючи вечірній обхід хворих, які перебували в кімнаті тимчасового перебування хворих медичного пункту, виявила відсутність солдата ОСОБА_1 .. Розшук його на території військової частини та поза межами військової частини не дав результатів. На телефонні дзвінки командирів підрозділів ОСОБА_1 не відповідав. 17.06.2022 року солдат ОСОБА_1 був затриманий співробітниками Державної прикордонної сулжби на пункті пропуску «Маяки» та доставлений до пункту постійної дислокації військової частини. Таким чином, ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби без поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що залишив місце служби, однак зазначив, що у нього виявили небезпечне захворювання - хронічний вірусний гепатит «С» з помірним порушенням функцій та ВІЛ, що становило загрозу для інших військовослужбовців. Окрім того, захворювання інших військовослужбовців становило загрозу для нього.

Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку поясненням ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Як вбачаться з протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1/12 від 22.06.2022 року, 16.06.2022 року солдат ОСОБА_1 перебував на лікуванні в кімнаті тимчасового перебування хворих медичного пункту військової частини НОМЕР_1. Близько 19:00 години вечора він спитав дозволу у чергового санітарного інструктора по медичнону пункту сержанта ОСОБА_2 відлучитись в місце паління. Після вечері (близько 19:30), сержант ОСОБА_3 , здійснюючи вечірній обхід хворих, які перебували в кімнаті тимчасового перебування хворих медичного пункту, виявила відсутність солдата ОСОБА_1 .. Розшук його на території військової частини та поза межами військової частини не дав результатів. На телефонні дзвінки командирів підрозділів ОСОБА_1 не відповідав. 17.06.2022 року солдат ОСОБА_1 був затриманий співробітниками Державної прикордонної сулжби на пункті пропуску «Маяки» та доставлений до пункту постійної дислокації військової частини.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані працівником поліції як порушення ч.4 ст. 172-11 КУпАП, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих ним під час складання зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, перебування в одній кімнаті з іншими хворими військовослужбовцями несло загрозу його життю, через що він вирішив покинути військову частину.

Згідно Свідоцтва про хворобу №8 від 24.06.2022 року, солдат ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Діагноз: Хронічна ретровірусна інфекція, ІІІ кл., стадія орофарингіальний кандидоз. Хронічний вірусний гепатит «С» з помірним порушенням функції.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що орган державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно вимог ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайнею необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року вказує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності такими, що відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які б спростовували доводи ОСОБА_1 ..

Оскільки ОСОБА_1 діяв в умовах крайньої необхідності, тобто намагався здійснити всі можливі заходи для усунення можливого настання наслідків, які загрожували життю та здоров`ю інших військовослужбовців та могли призвести до більш тяжких наслідків в тому числі летальних, жодних негативних наслідків вчинене адміністративне правопорушення не спричинило, суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись п.4 ч.1 ст.247, ч.4 ст.172-11, ст.ст. 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст. 172-11 КпАП України - закрити на підставі п. 4 ч. 1 статті 247 Кодексу про адміністративні правопорушення України у зв`язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст даної постанови складено та проголошено 20.07.2022 року об 11 годині 30 хвилин.

Суддя: