Справа № 163/640/22 Провадження №33/802/504/22 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ст.472 МК України Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Хвищук Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу представника Волинської митниці Держмитслужби З.Кунєвої на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 18 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою провадження у справі про порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрите за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0055/20500/22, 12 січня 2022 року ОСОБА_1 на митному посту "Луцьк" Волинської митниці подав митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA205140/2022/002534, контракт № 240321/2021, CMR № 0011101, комерційний інвойс № 0103 із специфікацією для митного оформлення в режимі імпорту запчастин до легкових автомобілів загальною вагою брутто 1390 кг та загальною вартістю 1 707,07 доларів США.

Відправником товарів в товарно-супровідних документах зазначено компанію "ACERIUS INVESTMENTS LIMITED" (Кіпр), одержувачем ТОВ "Максор Груп" (місто Луцьк).

В позиції № 4 товару № 20 графи № 31 митної декларації № UA205140/2022/002534 ОСОБА_1 вказав маховик двохмасовий в зборі з вінцем в кількості 1 штука.

Під час повного митного огляду встановлено фактичне переміщення 20 штук двохмасових маховиків у зборі з вінцем.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані митним органом за ст.472 МК України як незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про наявність, кількість щодо 19 штук двохмасових маховиків у зборі з вінцем загальною вартістю 18 072,97 гривні, які підлягають обов`язковому декларуванню при переміщенні через митний кордон.

На вищевказану постанову судді Волинською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбаченого ст.472 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення захисника Хвищук Н.В., яка заперечила доводи апеляційної скарги і просила постанову судді залишити без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.

Згідно з нормами ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при постановленні рішення суддею дотримані.

Висновки судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими судом.

Стаття 472 МК України передбачає відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Згідно положень ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Матеріалами справи стверджується, що у письмових поясненнях від 14 січня 2022 року ОСОБА_1 вказав, що декларування кількісних показників товару він обґрунтовує використанням наданих йому інвойсу із специфікацією та відповідністю товару товарно-супровідним документам за вагою, через що розбіжність не тягнула недобори митних платежів.

Таке декларування ОСОБА_1 здійснював на підставі договору-доручення № 25/03 від 25 березня 2021 року на декларування і митне оформлення товарів між ТОВ «Максор Груп"» (Замовник) і ТОВ «МІ-7» (Виконавець).

Згідно з п.2.3. договору, Замовник зобов`язаний до початку митного оформлення кожної відправки товарів надати Виконавцю всі необхідні для митного оформлення документи.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що Замовник несе повну юридичну відповідальність за достовірність даних в наданих ним Виконавцю документах, а п.6.3 договору визначено, що Виконавець не несе відповідальність за невідповідність товарів (їх найменувань, маркування, кількісних та якісних характеристик), зазначених у товарно-супровідних документах, товарам, що фактично переміщуються через митний кордон України.

Отже, декларування ОСОБА_1 проведене відповідно до товарно-супровідних документів, наданих йому за умовами договору про надання послуг декларування.

Системний аналіз приписів статей 7 та 458 МК України вказує на те, що порушення митних правил вчиняються не тільки за наявності вини особи, а й з певною протиправною метою.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що не встановлено жодних доказів на підтвердження у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення дій, які ставляться йому у провину, адже у нього не було підстав для незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про наявність товарів.

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, належними і допустимими доказами не доведена.

Вимогами ст.62 Конституції України гарантовано, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, місцевий суд підставно закрив провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

З огляду на наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Волинської митниці Держмитслужби З.Кунєвої залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 18 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов