Провадження № 33/811/795/22 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю ОСОБА_1 , його захисника Бельського Р.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 24 червня 2022 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 17 грудня 2021 року о 21:00 год. на вул. Городоцька, 302 у м. Львові на паркові ТЦ «Епіцентр», керуючи автомобілем «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньої обстановкою під час паркування, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого зачепив припаркований транспортний засіб «OPEL», д.н.з. НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої він був причетний та не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, чим порушив п.п. 2.3 б; 2.10а; 13.1 ПДР України.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 24 червня 2022 року скасувати за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити. Крім цього, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що з повним текстом постанови судді місцевого суду ознайомився лише 5 липня 2022 року.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу, відсутність такої ознаки складу правопорушення означає відсутність складу загалом.

Як зазначає апелянт, у судовому засіданні з пояснень його як свідка, а також його дружини ОСОБА_2 встановлено, що він не мав умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не відчув зіткнення. Він вважав, що потерпілий ОСОБА_3 просить не займати місце стоянки поруч з його автомобілем, тому від`їхав на кілька десятків метрів і зупинився на іншому місці. Після цього потерпілий до нього не підходив і нічого не повідомляв. Ці показання стверджуються оглядом запису відео реєстратора, з якого вбачається, що потерпілий жестами вказує не заїжджати автомобілю ОСОБА_1 на місце стоянки.

Вказує, що його показання та показання потерпілого і свідка ОСОБА_4 суперечать одне одному. При цьому суддя місцевого суду не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_2 , оскільки вона є його дружиною та зацікавленою особою. Втім, ним взято до уваги показання свідка ОСОБА_4 , яка є дружиною потерпілого та, відповідно, зацікавленою особою.

На думку апелянта, будь-яких належних доказів на підтвердження його вини у порушенні ст. 122-4 КУпАП матеріали справи не містять. Свою вину у зіткненні з автомобілем ОСОБА_3 , тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП він не визнає.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Бельський Р.Л. подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити. ОСОБА_1 додатково зазначив, що зіткнення з автомобілем ОСОБА_3 не було, залишення місця ДТП він не здійснював.

Заслухавши позицію учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням, що ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови отримав лише 5 липня 2022 року, що стверджується наявною у матеріалах справи розпискою (а.с. 96), а тому, з метою забезпечення особі доступу до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі наявні в матеріалах справи докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні; стаття 124 КУпАП - за порушення учасниками орожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Таким чином умовою відповідальності за ст. 124 КУпАП є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і спричиненням пошкоджень. Водночас, за порушення ст. 122-4 КУпАП відповідальності підлягає особа, яка залишила місце ДТП після його вчинення.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №233513 від 28 грудня 2021 року, ОСОБА_1 вміняється порушення п. 2.3б, п. 13.1 ПДР.

Відповідно до п. 2.3б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з зазначеним вище протоколом, водій ОСОБА_5 17 грудня 2021 року о 21:00 год. на вул. Городоцька, 302 у м. Львові на паркові ТЦ «Епіцентр», керуючи автомобілем «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньої обстановкою під час паркування, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого зачепив припаркований транспортний засіб «OPEL», д.н.з. НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень.

У своїх письмових поясненнях потерпілий ОСОБА_3 (а.с. 29) зазначив, що перебував з дружиною на стоянці «Епіцентру» на вул. Городоцькій, 302, коли автомобіль «Mazda 6», н.з. НОМЕР_1 , паркувавшись, зачепив правою стороною передній бампер його автомобіля «Opel Insignia», н.з. НОМЕР_2 . На його звернення водій транспортного засобу «Mazda 6», н.з. НОМЕР_1 , від`їхав назад і продовжив рух, припаркувашись за п`ятдесят метрів від його автомобіля. Він підійшов до зазначеного водія, який вийшов з авто та сказав, що він нічого не робив і зайшов з пасажиркою в «Епіцентр». Через 5-10 хвилин вони вийшли, сіли в автомобіль та поїхали.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с. 30) зазначив, що 17 грудня 2021 року о 21 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Mazda 6», н.з. НОМЕР_1 , заїхав на паркінг «Епіцентру» у районі с. Зимна Вода. Під час паркування між двома автомобілями, вирішив припаркуватися ближче і зручніше, при цьому ніякого удару не відчув. Припаркувашись, вийшов з авто, до нього ніхто не підходив, пішов з дружиною в «Епіцентр». Під час першого паркування невідомий йому чоловік махав руками, але дружина, відкривши двері, подивилась і сказала, що відстані більше, ніж достатньо. Після цього він здійснив рух і припаркувався в іншому місці.

Згідно з даними схеми місця ДТП (а.с. 28, зворот), автомобіль «Opel Insignia», н.з. НОМЕР_2 , внаслідок наїзду отримав пошкодження переднього бампера справа. Наведене також підтверджується долученими до матеріалів справи фотознімками, з яких, зокрема, слідує, що в автомобіля «Mazda 6», н.з. НОМЕР_1 , наявні пошкодження (подряпини) правої дверки; в автомобіля «Opel Insignia», н.з. НОМЕР_2 , наявні пошкодження на передньому бампері з правого боку.

При цьому аргументи апелянта про те, що зазначені вище пошкодження в даних автомобілів знаходяться на різній висоті від рівня землі апеляційний суд до уваги не бере, оскільки з представлених фотознімків цього неможливо встановити. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх слів апелянтом не представлено.

За таких обставин суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3б, п. 13.1 ПДР, що мало наслідком пошкодження автомобіля «Opel Insignia», н.з. НОМЕР_2 , а відтак у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Водночас, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №233514 від 28 грудня 2021 року, ОСОБА_1 вміняється також порушення вимог п. 2.10а ПДР, а саме того, що він, будучи причетним до ДТП, покинув місце пригоди, не повідомивши орган поліції.

Всупереч тверджень апелянта, співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього також складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, що він не відчув зіткнення, а відтак не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП спростовуються письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 щодо механізму зіткнення, даними схеми місця ДТП, у яких зазначено наявні в автомобіля «Opel Insignia», н.з. НОМЕР_2 , пошкодження, а також відеозаписом з місця ДТП, на якому видно як під час паркування ОСОБА_1 потерпілий подає останньому сигнали (зокрема, розмахує руками), після чого ОСОБА_1 від`їжджає з раніше обраного місця парковки.

На переконання апеляційного суду, зіткнення такого характеру не могло залишитись поза увагою водія ОСОБА_1 , тим більше, що потерпілий ОСОБА_3 намагався повідомити останнього про інцидент, що стверджується представленим відеозаписом.

Водночас, письмові пояснення ОСОБА_1 , що були відібрані через понад десять днів після події, апеляційний суд оцінює критично, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.

На переконання апеляційного суду, суддя районного суду правильно не взяв до уваги пояснення дружини ОСОБА_1 ОСОБА_2 , оскільки такі суперечать іншим матеріалам справи.

Щодо заявлених в апеляційній скарзі тверджень про те, що свідок ОСОБА_4 є зацікавленою в результатах розгляду справи особою, а тому її пояснення в статусі свідка не мають братися до уваги, то апеляційний суд такі до уваги не бере, оскільки згідно з ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. Тобто ні ст. 251, ні ст. 272 КУпАП не містить обмежень стосовно того, хто може бути допитаний у статусі свідка.

Водночас, на виконання вимог ст. 252 КУпАП, суддя (суд) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. З огляду на викладене, особа (орган), що розглядає справу, може брати до уваги одні докази, якщо вони узгоджуються з іншими матеріалами справи, та відкидати інші, якщо такі докази матеріалам справи суперечать. Відтак те, що суддя суду першої інстанції взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_4 та відмовився брати до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 відповідає вимогам закону і з цим рішенням погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо доведення вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, не спростовують та не впливають на їх правильність, фактично зводяться до переоцінки доказів.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді Франківського районного суду м. Львова від 24 червня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 24 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк