Номер провадження 3-зв/521/2/22
ПОСТАНОВА

08.09.2022 м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Передерко Д.П., при секретарі Вольман Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М. по справі № 521/10968/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває справа № № 521/10968/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перед початком розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 була подана заява про відвід судді Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що 03.08.2022 року за вхідним № 26140/22 до Малиновського районного суду м. Одеси з Полку управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення на громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, які за наслідками авторозподілу розписані на суддю Сегеда О.М.

Відповідно до змісту протоколу ААД №090490 від 18.07.2022 року до нього додаються: портативний відеореєстратор (474501; 471340 відео 411950), якого в реальності додано не було.

Суд по даному адміністративному провадженню відкрив судову, не повернувши її до Полку управління патрульної поліції в Одеській області для виправлення недоліків.

16.08.2022 року представником ОСОБА_1 подано заяву про перенесення судового засідання призначеного на 18.08.2022 року в 10:00 годин, на іншу дату та надання можливості ретельно ознайомитись з матеріалами судової справи №521/10968/22.

18.08.2022 року судом було винесено постанову про витребування з УПП в Одеській області доказів по судовій справі №521/10968/22, що, на думку заявника, грубо порушує Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, відповідно до якого суддя не в праві самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушення права на захист, рівність сторін процесу. Окрім цього, заявник вбачає порушення положень щодо презумпції невинуватості, закріплених в ст. 62 Конституції України.

Заявник в обґрунтування доводів заяви посилається на норми КАС України, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, зокрема, на рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (пункти 66-72), відповідно до якого наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляли вони упередженість або безсторонність при розгляді інших справ.

Заявник також звертає увагу на п.27, 28, 30 рішення ЄСПЛ у справі «Фей проти Австрії», п.42 рішення ЄСПЛ у справі «Веттштайн проти Швейцарії», згідно яких до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий або його склад відсутність будь - яких сумнівів у його безсторонності, та на п.38 рішення ЄСПЛ у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», відповідно до якого у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім.

Враховуюче викладене, ОСОБА_1 заявлено відвід судді Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М.

Учасники провадження, будучи належним чином повідомлені до місце, дату та час розгляду заяви про відвід судді, у судове засідання не з`явились. Захисником ОСОБА_1 адвокатом Грицюком О.О. було надано заяву про розгляд заяви про відвід судді без її участі та без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Доводи заяви про відвід судді підтримали та просили її задовольнити.

Дослідивши заяву про відвід судді та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що в задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити. При цьому суддя виходить з наступного.

КУпАП не передбачає процесуальних норм, які б регламентували порядок вирішення відводу, заявленого судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин заява заявника ОСОБА_1 про відвід судді розглянута за аналогією процесуальних норм, які містяться в КПК України, оскільки у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 Європейський суд з прав людини зазначив, що український уряд визнав кримінальний характер КУпАП.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості колегія суддів вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Крім того, підстави для відводу судді визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 75 КПК України, згідно яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Крім того, приписами ст. 76 КПК України визначена недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, а ч. 1 ст. 416 КПК України передбачено, що після скасування судом апеляційної інстанції вироку або ухвали про закриття кримінального провадження чи про застосування, відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.

Оцінюючи на предмет упередженості дії судді Сегеда О.М., які на думку заявника полягали у витребуванні додаткових доказів при розгляді адміністративної справи, суддя перш за все виходить з положень ст. 280 КУпАП, відповідно до якої з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи є зобов`язанням органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення. При цьому, суддя не погоджується з твердженням заявника про те, що суддя Сегеда О.М. здійснювала збір доказів на підтвердження вини особи, оскільки вимога суду про надання відеозапису з камер відеофіксації була направлена до органу поліції саме з метою з`ясування обставин фіксування обставин вчинення адміністративного правопорушення, про що безпосередньо, як на доказ здійснення фіксації співробітниками поліції зазначено у протоколі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Суддя вважає, що незгода сторони захисту з рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Виходячи з викладеного, суддя вважає, що заявником не надано достатніх даних, які б вказували на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею Сегеда О.М. були допущені дії, які б свідчили про її упередженість чи вказували на існування інших обставин, які передбачені ст. 75 КПК України і які є підставою для відводу судді від розгляду нею провадження.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 75,76,80 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М. по справі № 521/10968/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Дмитро ПЕРЕДЕРКО