ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/168/22Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 33/817/407/22 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07 липня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 грн судового збору.

Згідно з постановою суду, 30 травня 2022 року громадянин ОСОБА_1 близько 18 год. 12 хв. в с. Завалів Підгаєцької ОТГ Тернопільського району керував транспортним засобом Беларус ТТР 401М-01 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння, а саме продихати в прилад Драгер на місці та пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду відносно нього скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Мотивує скаргу відсутністю доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, посилаючись на те, що судом не можуть братись до уваги пояснення поліцейськихта інших об`єктивних доказів на його підтвердження немає.

Вказує на те, що до матеріалів справи поліцейськими не долучені всі матеріали відеозапису, при проведені огляду ними не залучено свідків та не видано письмового направлення його на проведення такого огляду у медичному закладі.

Також зазначає, що всупереч вимогам КУпАП огляд його на стан сп`яніння проведений не на місці зупинки, а в поліцейському відділку, крім того поліцейськими протокол про тимчасове затримання транспортного засобу або пояснення особи, яка доставляла вказаний транспортний засіб, відомості про відсторонення водія від керування транспортним засобом до матеріалів справи не додані.

Зазначає про те, що завчасно направляв на адресу суду першої інстанції клопотання про необхідність долучення до матеріалів справи довідки Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області у якій зазначено, що йому посвідчення тракториста машиніста не видавалось.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Суд першої інстанції вірно обгрунтував свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498021 від 30 травня 2022 року, складеному у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та, де викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину;

- відеозаписах з нагрудної камери працівників поліції та з відеореєстратора, на яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 факт керування ним транспортним засобом визнає, а також зазначає, що їхав з роботи.

- постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №045531, згідно якої 30 травня 2022 року о 18 год. 12 хв. на автодорозі Галич-Підгайці-Сатанів водій керував трактором у якого д.н.з. був пошкоджений та перевозив пасажирів на кабіні транспортного засобу чим порушив п. 21.11 а ПДР України, водій не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 а ПДР України, водій здійснив зупинку за 10 м до перехрестя, чим порушив п. 15.9 г ПДР України.

Вказані докази є належними та допустими і в сукупності та взаємозвязку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення.

Перевіряючи доводи апелянта щодо не перебування його за кермом транспортного засобу виходжу з того, що вони спростовуються матеріалами справи, зокрема даними, що містяться у відеозаписі з нагрудної камери поліцейського та відеозаписі з відеореєстратора з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебуває за кермом транспортного засобу та повідомляє поліцейським, що їхав на ньому з роботи.

Відповідно до ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису із нагрудних камер поліцейських слідує, що ОСОБА_1 декілька раз пропонувалось пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння із використання спеціальних технічних засобів, а також пропонувалось пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, проте, останній відмовлявся від проходження такого огляду.

Відтак, згідно вимог ст. 266 КУпАП зазначена відмова може бути зафіксована у відповідності до вимог зазначеної статті за допомогою відеозапису без необхідності залучення свідків.

Твердження скаржника про те, що огляд на стан сп`яніння проведений не на місці зупинки, а в поліцейському відділку не відповідає матерілам провадження, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки та докази, що такий огляд було проведено відсутні.

Доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи протоколу про тимчасове затримання транспортного засобу або пояснення особи, яка доставляла вказаний транспортний засіб, відомостей про відсторонення водія від керування транспортним засобом спросотовуються відеозаписом, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу був доставлений у відділок, що ним також не заперечується, тобто був відстороней від керування транспортним засобом.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не з`ясував, чи мав ОСОБА_1 свідоцтво тракториста-машиніста, тобто законне права на керування трактором, передбачене положеннями ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

З наявного в матеріалах листа-відповіді, наданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 13/1579-22 від 05 липня 2022 року вбачається, що громадянину ОСОБА_1 посвідчення тракториста-машиніста не видавалося.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення тракториста-машиніста, що підтверджується наданим листом Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 13/1579-22 від 05 липня 2022 року, а тому і позбавити його цього права неможливо, на що спрямовує суди і Пленум ВСУ в постановою від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Районний суд зазначеного не врахував, та частково застосував адміністративне стягнення, яке не підлягало застосуванню, а тому постанова суду підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення у виід позбавлення права керування транспортними засобами.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення, зокрема, виключення рішення місцевого суду рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07 липня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладеного адміністративного стягнення, виключити з неї рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк один рік. Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00( сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя