Справа № 139/279/22
Провадження № 33/801/653/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коломійцева В. І.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Олійник Г.Є., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Солоненка Богдана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 червня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496,20 гривні.

У постанові суду зазначено, що 12.06.2022 о 10:07 год. по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , будучи постановою Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області №138/2318/21 від 18.08.2021, що набрала законної сили 31.08.2021, притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, повторно керував автомобілем марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат Солоненко Б.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 червня 2022 року скасувати, а справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зроблено посилання на те, що матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факту зупинки його працівниками поліції.

В скарзі зазначено, що долучений до матеріалів справи відеозапис не містить доказу того, що працівник поліції надавав ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки спеціальний технічний прилад «Драгер 6810», а останній в свою чергу відмовився від проходження огляду. Також вказаним відеозаписом не зафіксовано, що правопорушнику було надано направлення на огляд до медичного закладу для виявлення стану алкогольного сп`яніння, і що останній відмовився проходити такий огляд.

Окрім іншого, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 червня 2022 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, при цьому підтвердив, що саме він керував транспортним засобом, однак заперечив факт вживання у той день алкогольних напоїв. Також зазначив, що від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, оскільки злякався працівників поліції.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

На підтвердження обставин щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження адвокат Солоненко Б.М. зазначає, що апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції ним було подано 08.07.2022, однак постановою Вінницького апеляційного суду від 18.07.2022 вказану апеляційну скаргу було повернуто апелянту, у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження та відсутністю клопотання про поновлення строку. Відтак, подаючи вдруге апеляційну скаргу, останнім заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження постанови Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 червня 2022 року, у якому зазначено, що постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 отримав 29.06.2022, а відтак, апеляційну скаргу було подано у встановлений законом строк.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 червня 2022 року.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №322650, 12.06.2022 о 10:07 год. по вул. Гоголя, 3 в с. Вищеольчедаїв Могилів-Подільського району Вінницької області, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною другою статті 130 КУпАП.

З матеріалів справи видно, що постановою Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області у справі №138/2318/21 від 18.08.2021, що набрала законної сили, на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

За змістом п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також пунктами 6, 7 розділу X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З наведеного слідує висновок, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи видно, що відмову водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння зафіксовано інспектором з РПП СПД №1 Могилів Подільського ВПГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції О. Швецем на спеціальний технічний засіб у відповідності до положень КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП.

З відеозапису, що міститься в матеріалах справи та який було прийнято до уваги судом, вбачається, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. При цьому, працівниками поліції було роз`яснено останньому наслідки відмови від освідування.

У даному випадку суд звертає увагу на те, що відповідно до положень пунктів 1.3 та 2.5 ПДР України водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №322650 від 12.06.2022 та наявним в матеріалах справи відеозаписом, що узгоджуються між собою та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Положеннями статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не містить доказу того, що працівник поліції надавав ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки спеціальний технічний прилад, на увагу не заслуговують, оскільки із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що правопорушнику було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», так і у медичному закладі, на що останній відмовився.

Щодо доводів скарги про те, що долученим до матеріалів справи відеозаписом не зафіксовано надання особі направлення на огляд до медичного закладу для виявлення стану алкогольного сп`яніння, то вказані доводи на увагу не заслуговують, оскільки зазначене направлення міститься в матеріалах справи.

Також, є безпідставними викладені у скарзі посилання на те, що матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факту зупинки його працівниками поліції, оскільки ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, будь - яких заперечень у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зазначив, натомість вказав: «вчора випив стакан вина сьогодні їхав автомобілем в лікарню їхати не треба».

Відтак, наведені вище доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а саме факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною другою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог статті 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу, прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень, буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції частини другої статті 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції частини другої статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Солоненка Богдана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук