1Справа № 335/3423/22 3/335/1211/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Мартиненко К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 248949 складеного майором поліції Лаврін В.В., 28.05.2022 року о 15 год 34 хв., в м. Запоріжжя, вул. Перемоги (96) 55, водій автомобіля «Gelly FE-2», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 під час руху заднім ходом не впевнився в безпеці, своїх дій, внаслідок чого створив перешкоду для руху автомобілю «Toyta Higlander», д.н.з. НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 , який рухався середньою смугою вул. Перемоги, та уникаючи зіткнення був змушений застосувати екстрене гальмування та відворот керма ліворуч, що призвело до зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz 312 D», д.н.з. НОМЕР_4 , водій ОСОБА_3 , який рухався ліворуч у попутному напрямку. В наслідок ДТП автомобілі механічно пошкоджені, завдані матеріальні збитки, травмовані відсутні.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав. Вважає, що інспектор безпідставно в протоколі посилається на порушення ним п. 10.9 ПДР України та незаконно намагається притягнути його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, оскільки в дійсності на той час його дії повністю відповідали вимогам ПДР, у тому числі п. 10.9, а ДТП сталося завдяки дій учасників ДТП, а саме водія ОСОБА_2 , який рухався автомобілем «Toyota Higlander», д.н.з. НОМЕР_3 , та водія ОСОБА_4 , який керував автомобілем «Mercedes Benz 312 D», д.н.з. НОМЕР_4 , і належні та допустимі докази зворотного відсутні.

У судовому засіданні адвокат Мартиненко К.І. пояснив, що його довіритель ОСОБА_1 , вину у вчиненому правопорушенні не визнає. Просив провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Суду зазначив, що протокол відносно ОСОБА_1 складений із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки в ньому не зазначено дійсного місця вчинення адміністративного, він складений не на місці вчинення адміністративного правопорушення, в ньому відсутні додатки, зокрема, схема місця ДТП та рапорт, складений не в строк встановлений ст. 254 КУпАП, складений відносно особи, яка не порушувала ПДР, а також протокол не складений відносно учасників дорожнього руху, які порушили ПДР, внаслідок чого сталося ДТП. Крім того, у протоколі не зазначена суть адміністративного правопорушення, , зокрема, не зазначено те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП під час руху заднім ходом транспортним засобом. У протоколі не зазначено прізвища, адреси свідків та потерпілих, а також не підписаний свідками і потерпілими.

Захисник звертає увагу суду на те, що схема місця ДТП була складена із порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, вона не підписана всіма учасниками ДТП, на ній не зазначено дійсну кількість її учасників, а також пункт ПДР, який порушений. Рапорт складений із порушенням вимог чинного законодавства, а також рапорт поліцейського не може вважатися об`єктивним доказом, до аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 15.04.2020 року по справі № 489/4827/16-а. З рапорту не вбачається те, що поліцейський ОСОБА_5 є відповідальною особою з розшуку осіб, які зникли з місця ДТП та вчинив відповідні дії з метою вжиття всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставини її вчинення, зокрема знайшовши автомобіль ОСОБА_1 здійснив його огляд та фотофіксацію. Рапорт складений не на місці ДТП та особою, яка не приймала учать в оформленні матеріалів ДТП. В рапорті міститься інформація, яка не відповідає дійсності.

При таких обставинах, незаконно складенні протокол, схема місця ДТП та рапорт не є належними та допустимими доказами, які в жодному разі не можуть підтверджувати вчинення з боку ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, шляхом не дотримання вимог п. 10.9., в зв`язку з чим, ці документи не можуть враховуватися судом, як докази в ході розгляду судом справи по суті та бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Пояснення ОСОБА_6 не є належним та допустимим доказом, оскільки містить в собі закреслені та виправлені відомості, які були занесені інспектором до протоколу, що є неприпустимим, а також прізвище ім`я та по батькові ОСОБА_6 у цих поясненнях виконані із порушенням ч. 1 ст. 40 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» на російській мові. Крім того, ці пояснення містять в собі суперечливі вислови. Також, пояснення ОСОБА_6 , не можуть бути належним доказом, оскільки він є учасником ДТП та зацікавленою особою.

Пояснення ОСОБА_2 не є належним та допустимим доказом, оскільки прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_2 у цих поясненнях виконанні із порушенням ч. 1 ст. 40 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» на російській мові. Крім того, ці пояснення містять в собі іфнормцію, яка суперечить інформації наведеній ОСОБА_6 у його поясненнях. Пояснення ОСОБА_2 , не можуть бути належним доказом, оскільки він є учасником ДТП та зацікавленою особою.

Враховуючи наведене, на думку адвоката залишається не доведеним з боку інспектора дотримання водіями ОСОБА_6 та ОСОБА_2 під час руху та виникнення ДТП вимог ПДР, зокрема, п.п. 10.1., 12.1., 12.3., 13.1., 14.3 ПДР, щодо швидкості руху, виконання маневрів, тощо.

Пояснення ОСОБА_7 , не є належним та допустимим доказом, оскільки прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_2 , у цих поясненнях виконані із порушенням ч. 1 ст. 40 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» на російській мові. Крім того, ці пояснення містять в собі інформацію, яка суперечить інформації наведеній ОСОБА_2 у його поясненнях. Також пояснення ОСОБА_2 не можуть бути належним доказом, оскільки він є зацікавленою особою по відношенню до свого близького родича ОСОБА_2 , який є учасником ДТП, і відповідно є сумніви у неупередженості цієї особи, як свідка.

Пояснення ОСОБА_8 , не є належним та допустимим доказом, оскільки вони оформлені на бланку, який відноситься до пояснень службової особи, яка надає пояснення іншій посадовій особі, тобто ці пояснення не можуть вважатись поясненнями свідка ДТП, який є цивільною особою. Також ці пояснення містять в собі неповні та недостовірні відомості.

Окрім цього, адвокат звертає увагу суду на те, що в поясненнях ОСОБА_1 , він не надав згоду на обробку та використання в службових документах органів внутрішніх справ його персональних даних у порядку, передбаченому Законом України «Про захист персональних даних», тобто вважає, що персональні дані ОСОБА_9 наведені у його поясненнях, та інших документів, поширені інспектором із порушенням ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних».

З огляду на наведене, на думку захисника, провадження по цій справі підлягає закриттю з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , позицію захисника - адвоката, вважає, що ОСОБА_10 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП і його вина в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, підставою для притягнення до відповідальності за ст. 124 КпАП України є не будь-яке порушення правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній справі про адміністративне правопорушення докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеність вини порушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 10.9. ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Вина ОСОБА_1 повністю підтверджуються матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 248948 від 07.06.2022 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями, та іншими матеріалами справи.

Суд при ухваленні рішення покладає в основу висновок експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/108-22/9223-ІТ від 31.08.2022 року, виконаний за клопотанням ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного висновку, в дорожньо-транспортній ситуації, що розглядається, водій автомобіля «Gelly FE-2», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , котрий в світлу пору доби виїжджав з місця стоянки заднім ходом, повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1., 10.9. Правил дорожнього руху.

Вищезазначена експертиза була призначена на підставі постанови судді, якою експерт попереджався про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, базується на спеціальній літературі та нормативних актів.

Протокол про адміністративне правопорушення, який у відповідності до ст. 251 КУпАП, може бути доказом в справі про адміністративне правопорушення, як і схема місця дорожньо-транспортної пригоди, за своїм змістом не спростовують висновку судового експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/108-22/9223-ІТ від 31.08.2022 року, враховуючи, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди лише зафіксувала об`єкти на ділянці дороги, місце зіткнення транспортних засобів із зазначенням прив`язки до місцевості та інші відомості технічного характеру, а протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , в даному випадку, є кінцевим документом, складеним посадовою особою Національної поліції за наслідком оцінки ним доказів у справах.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_10 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило до пошкодження транспортних засобів, тому суд вважає доцільним визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, але враховуючи те, що строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП на момент розгляду справи закінчився, провадження в справі необхідно закрити.

При цьому у межах вказаного провадження не підлягає доведенню вина інших учасників ДТП, а тому доводи захисника, що ДТП сталося завдяки дій учасників ДТП, а саме: водія ОСОБА_2 , ОСОБА_6 суд вважає необґрунтованими.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 не спростували відомості, що містяться у висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/108-22/9223-ІТ від 31.08.2022 року.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він є невинним у даній дорожньо-транспортний пригоді, судом не приймаються, так як нічим, крім його усних стверджень не підтверджені та спростовуються дослідженими матеріалами справи у їх сукупності. Суд їх розцінює як бажання уникнути ОСОБА_10 відповідальності.

При цьому суддя керується висновком Європейського Суду з прав людини, зроблений ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Положеннями п. 7 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений стосовно вчинення ним адміністративного правопорушення 07.06.2022 року, тобто на момент розгляду справи, строки, визначені ст. 38 КУпАП вже сплили.

Відповідно до вимог ч. 2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрити, у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Макаров