Справа № 346/2493/22
Провадження № 3/346/2162/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., при розгляді справи про адміністративне правопорушення, за ст. 126 ч. 3 КУпАП, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, складеної відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області 04.07.2022 року надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, за ст. 126 ч. 3 КУпАП, складені відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 289779 від 25.06.2022 ОСОБА_1 25.06.2022 року о 05.32 год. на а/д Н-10 134 км в с.Глибока Коломийського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки Рено Логан д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено обмеження у праві керування транспортним засобом постановою державного виконавця Осовська В.В. Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного Територіального управління юстиції у м.Київ від 21.11.2019 №ВП55352331 на підставі ст..71 ч.2 п.9 ЗУ «Про виконавче провадження», чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.

Постановою судді від 02.08.2022 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повернуто до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області для належного оформлення, у зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст..256 КУпАП, неправильно зазначено адресу ОСОБА_1 , що унеможливлює належний виклик особи та перешкоджає об`єктивному розгляду справи.

Після доопрацювання матеріали справи надійшли до суду 15.08.2022 року.

У судові засідання, призначені на 29.08.2022 року та 22.09.2022 року ОСОБА_1 викликався за адресами, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові державного виконавця, а також через оголошення на офіційному сайті суду, але не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

Протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис, отже останньому було відомо про існування судового провадження відносно нього. Проте зловживаючи своїми правами ОСОБА_1 не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, заяв та клопотань, в тому числі про зміну місця проживання, до суду не подавав.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративної справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності останнього.

Дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч.3 ст.126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортного засобу.

Так, на підтвердження протиправності дій ОСОБА_1 суду було надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 289779 від 25.06.2022, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема встановлено, що 25.06.2022 року о 05.32 год. на а/д Н-10 134 км в с.Глибока Коломийського району Івано-Франківської області останній керував транспортним засобом, хоча стосовно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. При цьому слід зазначити, протокол не містить посилання на пункт Правил дорожнього руху або статтю ЗУ «Про дорожній рух», вимоги яких порушив ОСОБА_1 ;

- постанову старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного Територіального управління юстиції у м.Києві Осовської В.В. від 21.11.2019 №ВП55352331, відповідно якої встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №733/3210/17 виданого 20.10.2017. При цьому не надано доказів обізнаності ОСОБА_1 про наявність вказаного виконавчого провадження та постанови, що унеможливлює встановлення вини ОСОБА_1 у формі умислу;

-диск з записом відео з нагрудної камери поліцейського 474102, який в судовому засіданні не відкрився, відеозапис не відтворюється, що робить неможливим перегляд відеозапису, надання оцінки даному доказу неможливо, а тому суд не бере його до уваги.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, матеріали справи не містять.

Оцінюючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимогст.251КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначенихст. 255 цього Кодексу(ч. 2ст. 251 КУпАП).

Згідно зіст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що було виявлено правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП є умисел на вчинення вказаного правопорушення.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання, а досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, таких підтверджень органами поліції також надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі,або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку, можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Наявність протоколу без підтвердження іншими доказами, залишається припущенням, яке трактується на користь обвинуваченої особи і само по собі не може бути покладено в основу висновку про винуватість.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на умисне вчинення ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення дій суду надано не було.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст. 126 КУпАП, що на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 173,247, 250-252,280,283,284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Третьякова І. В.