Справа № 161/3477/22
Провадження № 3/161/1619/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 10 березня 2022 року серії ААБ №274607, ОСОБА_1 10 березня 2022 року о 16 год. 40 хв. у м. Луцьку по вул. Дубнівська, 26, керував автомобілем Renault Scenic, НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager на місці, або в медичному закладі, відмовився. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час розгляду справи у суді ОСОБА_1 не визнав свою вину. Пояснив, що він їхав паркувати свій автомобіль в кінці вулиці і побачив підозрілого, на його думку, громадянина. Він вийшов з автомобіля та почав вимагати від цього громадянина документи, який той відмовився йому показати. Вони сперечалися приблизно пів години, після чого ОСОБА_2 викликав працівників поліції. Чекаючи приїзду поліцейських він пішов у свій автомобіль та розпив вино. Потім приїхали працівники поліції та звинуватили його у керуванні транспортним засобом. Оскільки автомобілем на той час він не керував, винним себе не вважав, тому і відмовився від огляду.

Таку позицію ОСОБА_1 підтримав і присутній у судовому засіданні захисник адвокат Москвичов С.І., який просив суддю закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Узагальненні доводи захисника зводяться до того, що:

1) працівники поліції були упереджені стосовно ОСОБА_1 , оскільки підвищували голос на нього, висловлювалися некоректно;

2) свідок ОСОБА_2 також упереджений стосовно ОСОБА_1 , оскільки до приїзду працівників поліції у них з ОСОБА_1 був словесний конфлікт;

3) вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не мав статусу водія.

Також захисник просив суддю викликати та допитати як свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були присутні біля місця події, але побоялися підходити до працівників поліції.

Суддя відмовляє у задоволенні цього клопотання, оскільки на переглянутому відеозаписі події відсутні будь-які свідки, окрім ОСОБА_1 , працівників поліції, свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Доводи захисника про те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 нібито були на місці події, чи біля нього, нічим не підтверджені.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

На переконання судді винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

1) протоколом про адміністративне правопорушення;

2) довідкою УПП у Волинській області про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія;

3) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з відміткою про відмову ОСОБА_1 від його проходження;

4) письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду;

5) письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , в яких він повідомляє, що ОСОБА_1 довгий час переслідував його автомобілем та безпідставно вимагав від нього документи, що посвідчують особу;

6) відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Суддя відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, шо автомобілем він не керував, оскільки вказане спростовується власними показами ОСОБА_1 наданими у суді, в яких він повідомляє, що керував автомобілем та ставив його паркуватися в кінці вулиці, де побачив підозрілу, на його думку, особу (свідка ОСОБА_2 ).

ОСОБА_1 , за власними ж свідченнями, місця події не залишав, перебував до приїзду працівників поліції близько 30 хвилин, тобто, незначний проміжок часу.

Факт того, що працівники поліції не зупиняли його під час керування транспортним засобом не означає, що ОСОБА_1 не мав статусу водія, оскільки він самостійно зазначає в суді, що керував транспортним засобом, ставив його на парковку в кінці вулиці та залишався на місці зупинки.

Версія сторони захисту про те, що ОСОБА_1 розпив алкогольні напої в ході спілкування з ОСОБА_2 нічим не підтверджена, про такі обставини ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції, хоча спілкувався з ними довгий проміжок часу. До того ж, ОСОБА_1 притягується до відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову пройти відповідний огляд, тобто, правового значення чи дійсно ОСОБА_1 вживав алкоголь та коли саме - немає.

Доводи сторони захисту про упередженість свідка ОСОБА_2 суддя відхиляє, оскільки письмові пояснення цього свідка узгоджуються з показами самого ОСОБА_1 , який вказав, що дійсно їхав автомобілем та побачив свідка, якого вважав підозрілим. До того ж, свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не були знайомі раніше, а словесний конфлікт, який між ними виник, не свідчить про упередженість свідка. Посилання на власну ж протиправну поведінку відносно свідка, як підставу нібито упередженості останнього, суддя розцінює як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності, встановленої законом.

Доводи сторони захисту про упередженість працівників поліції відносно ОСОБА_1 суддя також відхиляє, оскільки ОСОБА_1 раніше з цими працівниками поліції не був знайомий, доказів протилежного суду не надано. Можливі емоційні вислови поліцейських відносно ОСОБА_1 можуть бути зумовлені не упередженістю стосовно нього, а його протиправною поведінкою відносно свідка ОСОБА_2 , що містить ознаки самоправства та дрібного хуліганства, перебування на місці події із ознаками алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану.

Посилання сторони захисту про те, що працівники поліції змусили ОСОБА_1 свідчити проти себе суддя відхиляє, оскільки суддя виносячи рішення не покладає за основу свідчення останнього, надані на місці події, а бере за основу його ж свідчення у судовому засіданні, які підтверджують факт керування транспортним засобом до зустрічі зі свідком ОСОБА_2 та відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Надавав такі свідчення у суді ОСОБА_1 за відсутності працівників поліції або інших правоохоронних органів, в присутності свого захисника, тобто, без жодного тиску та примусу. Такі свідчення узгоджуються з його показами, зафіксованими на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Міркування сторони захисту про не роз`яснення ОСОБА_1 положень ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, суд відхиляє, оскільки в ході судового розгляду ОСОБА_1 представлений захисником, тому його право на захист дотримано.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують правопорушення суддя не вбачає.

Отже, враховуючи всі обставини справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, суддя дійшов висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 496,20 грн. Відомостей про наявність у правопорушника пільг про сплаті судового збору, які передбачені п.п. 8, 9, 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст.40-1, 130, 283, 284, 304 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. На підставі ч.2 ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34 000,00 грн.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк