ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1114/22 Справа № 227/718/22 Суддя у 1-й інстанції - Здоровиця О.В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання захисника Назаренко Алли Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2022 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.05.2022 рокупритягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 496,00 грн.

20 серпня 2022 року захисником Назаренко А.С. в інтересах ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання захисник вказує на те, що причиною не подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді від 23.05.2022 є необізнаність останнього не про дату судового розгляду справи, а про призначене судом адміністративне стягнення та мотиви ухваленого рішення. Тому захисник вважає, що ОСОБА_1 з поважних причин пропущено строк на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні доводи щодо поважності причин пропуску строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , хоча і не був присутнім у судовому засіданні під час ухвалення 23.05.2022 щодо нього оскаржуваного судового рішення, натомість був обізнаний про судовий розгляд справи Добропільським міськрайонним судом Донецької області, оскільки належним чином викликався до суду на 23.05.2022 (а.с.9) та подав до суду заяву від 23.05.2022, в якій просив розглянути справу без його участі та визнав свою провину у вчиненні правопорушення (а.с.10-11), у звязку з чим місцевий суд прийняв рішення про можливість судового розгляду без участі ОСОБА_1 , навівши у рішенні відповідні мотиви. При цьому, згідно наявної в матеріалах справи розписки (а.с.13) ОСОБА_1 23 травня 2022 року отримав копію оскаржуваного судового рішення, а отже, всупереч твердженням захисника, був обізнаний про мотиви прийнятого судом рішення та розміру накладеного на нього адміністративного стягнення.

Отже, це свідчить про те, що сам ОСОБА_1 , виходячи з фактичних обставин, безумовно був обізнаний про перебіг судового розгляду його справи про адміністративне правопорушення та про зміст прийнятого щодо нього судового рішення, а отже мав можливість своєчасно подати апеляційну скаргу, якщо вважав за потрібне, але скористався своїм процесуальним правом на свій розсуд, зокрема, й на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк, який сплив 02 червня 2022 року.

Між тим, як свідчать матеріали справи та зміст клопотання захисника, протягом тривалого часу ОСОБА_1 не оскаржував рішення суду першої інстанції, за правовою допомогою у цій справі звернувся вже на стадії виконання судового рішення 17 серпня 2022 року та сама апеляційна скарга була сформована захисником і подана лише 20 серпня 2022 року, тобто через майже три місяці після ухвалення оскаржуваного рішення Добропільським міськрайонним судом Донецької області.

З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні захисника Назаренко А.С. доводами щодо поважності причин пропуску ОСОБА_1 строків на апеляційне оскарження постанови судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.05.2021 року та апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки ОСОБА_1 , який повинен був брати участь у судовому розгляді справи і своєчасно отримав копію рішення місцевого суду, та маючи реальну можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк після проголошення постанови місцевого суду, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.

Інших причин, які унеможливили своєчасно подати ОСОБА_1 апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, у клопотанні захисника не наведено.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання захисника Назаренко А.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2022 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130КУпАП відносно ОСОБА_1 , є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику Назаренко Аллі Сергіївніу задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2022 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО