Справа № 559/2362/22
Номер провадження 3/559/1253/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року місто Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16.11.2004 Дубенським МРВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , працюючу продавцем в магазині «Щедра крамниця», до адміністративної відповідальності раніше не притягалася,

за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені),

встановив:

як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 099854 від 21.09.2022, гр.. ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст.. 150 СК України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2011 р.н., внаслідок чого, остання 24.07.2022 о 09 год. 25 хв. по вул. Грушевського, поблизу буд. №107, м.Дубно, перебігла проїзну частину у невстановленому місці та потрапила в ДТП, порушивши п.4.14ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що дочку виховує старанно, забезпечує їй всі умови для розвитку, того дня дочка пішла до церкви, чому вона перебігала дорогу у невстановленому місці не знає, але після того провела виховну та розяснювальну бесіду з дочкою.

Дослідивши матеріали справи, суддя приймає рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала цих наслідків (ч. 1 ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч. 1 ст. 11 КУпАП).

Таким чином КУпАП передбачає лише дві форми вини умисел або необережність.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 0999854 від 21.09.2022 слідує, що 21.09.2022, гр.. ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст.. 150 СК України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2011 р.н., внаслідок чого, остання 24.07.2022 о 09 год. 25 хв. по вул. Грушевського, поблизу буд. №107, м.Дубно, перебігла проїзну частину у невстановленому місці та потрапила в ДТП, порушивши п.4.14ПДР. (а.с.2).

Проте, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які неправомірні діяння ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП, вказують саме на її ухилення від батьківських обов`язків.

Жодних об`єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків не встановлено, а зазначена у протоколі подія у розумінні ст. 184 КУпАП не може розцінюватися як таке ухилення.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.184 КУпАП, щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків в матеріалах справи відсутні.

Згідно до п.1 ст.247 КУпАП, - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги вищевказане та положення ст. 251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, вважаю недоведеною наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

Відповідно до ст.247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Оцінивши наявні матеріали справи, вважаю, що відсутні достатні докази для встановлення вини ОСОБА_1 , тому приходжу до висновку про обґрунтованість закриття провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 252, 280, 283,284, ч. 1 ст.184 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, на підставі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя Р.В.Ралець