Справа № 352/408/22
Провадження № 33/4808/483/22
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції ХОМИНЕЦЬ М. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Голуб Г.С. та захисника ОСОБА_2 адвоката Дутчака Т.Г,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Голуба Г.С. на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2022 року, якою провадження по справі відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України,

за обвинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 110672 від 24.02.2022 року слідує, ОСОБА_3 звинувачувалась у тому, що вона 24.02.2022 р. о 10 год. 40 хв. по вул. Калуське шосе в с. Угринів Івано-Франківського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «BMW X5» н.з НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 10.1 ПДР України, при зміні напрямку руху не впевнилася у безпечності маневру та скоїла зіткнення з автомобілем марки «AUDI Q5» н.з. НОМЕР_2 та автомобілем марки «MAZDA MPV» н.з. НОМЕР_3 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 липня 2022 року провадження по справі відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Голуб Г.С. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні ДТП.

Вказував, що змушений звернутися з відповідною апеляційною скаргою з метою недопущення та унеможливлення потерпілим отримати компенсацію за шкоду завдану його автомобілю, яка була завдана винуватцем ДТП ОСОБА_3 .

З приводу фактичних обставин справи апелянт зазначає, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №110672 від 24.02.2022 року встановлено, що ОСОБА_3 24.02.2022 р. о 10 год. 40 хв. по вул. Калуське шосе в с. Угринів Івано-Франківського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «BMW X5» н.з НОМЕР_1 , порушила вимоги п. 10.1 ПДР України, при зміні напрямку руху не впевнилася у безпечності маневру та скоїла зіткнення з автомобілем марки «AUDI Q5» н.з. НОМЕР_2 та автомобілем марки «MAZDA MPV» н.з. НОМЕР_3 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вважає, що обставини ДТП підтверджені матеріалами доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: схемою ДТП, поясненнями потерпілих.

Апелянт наголошує на тому, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ДТП підтверджується також долученими представником потерплого ОСОБА_1 фотографіями з місця події, на яких чітко проглядається розміщення транспортних засобів на місці ДТП, та з яких вбачається, що удар при ДТП відбувся з лівої сторони винуватця ДТП ОСОБА_3 . Також долучено викопіювання з карти ГУГЛ з зазначенням напрямків руху доріг місцевого та державного значення в районі місця ДТП, які підтверджують правильність складання схеми ДТП.

Представник потерпілого Голуб Г.С. зазначає, що усі матеріали справи відповідають фактичним обставинам справи, протокол та схема ДТП складені у відповідності до вимог законодавства.

Апелянт звертає увагу на те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушенні також підтверджується постановою цього ж суду щодо ОСОБА_1 , якою останнього визнано невинуватим у вчиненні ДТП за відсутністю складу правопорушення.

Представник потерпілого Голуб Г.С. також наголошує на безпідставність посилання суду у постанові на преюдиційність розгляду даної справи, оскільки норми КУпАП не передбачають такої правової норми. Зазначає, що обставини справи не встановлюються, коли вони вже були встановлені виключно щодо даної особи, а тому обов`язковими є лише обставини щодо безпосередньо особи, якої притягнуто до відповідальності, а не щодо інших осіб.

Апелянт зазначає, що суд має оцінити належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Апелянт наголошує на тому, що в контексті розгляду даної справи для суду має визначальне значення тільки той факт, що інший учасник ДТП, потерпілий ОСОБА_1 визнаний судом невинуватий, про що ухвалено постанову Тисменицького районного суду, яка набрала законної сили та не оскаржувалась.

Представник потерпілого адвокат Голуб Г.С. вказує на те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП підтверджена та доведена усіма належними та допустимими доказами, відсутні будь які підстави для закриття провадження у справі з посиланням на обставини, які встановлені постановою цього ж суду щодо ОСОБА_1 .

Потерпілий ОСОБА_1 зазнав великих збитків, які йому завдані винуватицею ДТП ОСОБА_3 . Визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні ДТП потрібна для відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП транспортному засобу потерпілого ОСОБА_1 у відповідності до страхового полісу Страхової компанії «ІНГО», з якою ОСОБА_3 укладено відповідний договір.

Апелянт вказує на те, що судом зроблено неправильні висновки, не правильно трактовано норми права, суд не розібрався у фактичних обставинах справи та всупереч категоричним запереченням представника потерпілого і матеріалам справи, ухвалив рішення, які не відповідає вимогам КУпАП.

Просить апеляційний суд дослідити обставини справи та захистити право потерпілого на відшкодування завданих збитків внаслідок ДТП, при тому, що дані збитки буде відшкодовувати страхова компанія, а не винуватиць ДТП.

Просить постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову суду, якою ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні ДТП.

Особа, стосовно якої закрито провадження по справі ОСОБА_3 та потерпілі ОСОБА_4 і ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явились та не повідомили суд про причини своєї неявки, а також ними не заявлено клопотання про відкладення розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що вони належним чином були повідомлені про розгляд справи, не наполягали на участі у судовому засіданні апеляційної інстанції, не просив про відкладення розгляду справи, враховуючи, що їх участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 та потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- представник потерпілого адвокат Голуб Г.С. просив скасувати постанову суду першої інстанції та визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки саме ОСОБА_3 винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.;

- захисник адвокат Дутчак Т.Г. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду без змін.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Голуб Г.С. та доводи захисника адвоката Дутчака Т.Г., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Так, захисник Голуб Г.С. також наголошує на безпідставності посилання суду у постанові на преюдиційність розгляду даної справи, оскільки норми КУпАП не передбачають такої правової норми. Зазначає, що обставини справи не встановлюються, коли вони вже були встановлені виключно щодо даної особи, а тому обов`язковими є лише обставини щодо безпосередньо особи, якої притягнуто до відповідальності, а не щодо інших осіб.

Зокрема, з мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду вбачається, що суд зазначив, що із постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17.06.2022 року, яка набрала законної сили, відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Суд наголосив на тому, що, вказаним судовим рішенням встановлено, що схема місця ДТП, яка є невід`ємною частиною протоколу про адміністративне правопорушення, складена невірно, не відповідає дійсним обставинам справи, напрями руху і смуги вказані невірно, що унеможливлює встановлення винуватості ОСОБА_1 .

Оскільки дана схема ДТП є невід`ємною частиною протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 , обставина про невідповідність схеми ДТП дійсним обставинам ДТП з прив`язкою до місцевості, яка встановлена судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , має преюдиційне значення у рамках розгляду даної справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно вказав на те, що правова оцінка схеми дорожньо-транспортної події, яку надано судом у іншому провадженні при вирішанні питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 , має для преюдиційне значення.

Так, преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі (постанова Верховного Суду у справі № 234/16272/15-ц).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оцінка доказів, відбувається за внутрішнім переконанням та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили, а тому, суд першої інстанції не пов`язаний із висновками іншого суду щодо оцінки схеми ДТП в межах провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП.

Разом з тим, зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що суд першої інстанції фактично погодився з тим, що схема ДТП не відповідає дійсним обставинам справи, напрями руху і смуги вказані невірно.

Апеляційний суд вважає, що така оцінка вищевказаного доказу не є достатньою для визнання ОСОБА_3 невинуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки питання доведеності вини повинно бути вирішено судом на підставі сукупності досліджених доказів.

Таким чином, зі змісту судового рішення вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про невинуватість ОСОБА_3 , оскільки сукупність досліджених судом доказів не дозволяла суду прийти до висновку про доведеність її вини у вчиненні правопорушення.

Так, зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції закрив провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого КУпАП закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є єдиною правовою підставою для закриття провадження з реабілітуючи підстав.

Разом тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Зокрема, ЄСПЛ неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що правова певність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.( «Науменко проти України» )

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Голуб Г.С. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про необхідність закриття провадження стосовно ОСОБА_3 , оскільки вважає, що її вина у вчиненні правопорушення повністю доведена сукупністю наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне перевірити вищевказані доводи у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Голуб Г.С. вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про закриття провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Зокрема, у відповідності до схеми місця ДТП від 24.02.2022 року встановлено час вчинення зіткнення, його місце, дорожні умови та обстановка на проїзній частині, а також взаємне розташування транспортних засобів після зіткнення.

Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі схеми ДТП не можливо встановити механізм зіткнення транспортних засобів, напрямок руху транспортних засобів до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, швидкість руху транспортних засобів та їх розташування під час зіткнення, послідовність дій кожного із водіїв транспортних засобів.

Із аналізу схеми ДТП не можливо встановити, чи вбачаються в діях водія автомобіля «BMW X5» н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_3 невідповідності вимогам пунктів Правил дорожнього руху, які б знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Зі схеми ДТП встановити причину виникнення дорожньо-транспортної пригоди та послідовність дій учасників ДТП, зокрема: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не надається можливим (а.с.3).

На схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.02.2022 року, зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди та вбачається, що вона сталася за участю водія ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем «BMW X5» н.з НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «AUDI Q5» н.з. НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , який керував автомобілем «MAZDA MPV» н.з. НОМЕР_3 .

Зокрема, на вищевказаній схемі зазначено місце зіткнення транспортних засобів, яке знаходиться на відстані 13 м від краю дороги. Разом з тим, схема дорожньо-транспортної пригоди не надає можливість встановити яким чином було визначено місце зіткнення транспортних засобів. Дані схеми ДТП не надають можливість встановити скільки смуг руху містить ділянка дороги, на якій відбулось зіткнення транспортних засобів, відсутні дорожня розмітка дороги, на якій саме смузі руху відбулось зіткнення транспортних засобів та хто з учасників дорожньої пригоди виїхав на смугу зустрічного руху та створив аварійну ситуацію. Як позначено на схемі, після зіткнення транспортні засоби «BMW X5» н.з НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «AUDI Q5» н.з. НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , який керував автомобілем «MAZDA MPV» н.з. НОМЕР_3 . знаходились на 13 м. від електроопори автодори Н-09 Мукачево-Львів. Зі схеми ДТП місце зіткнення транспортних засобів позначено посеред перехрестя доріг, однак без вказівок напрямків руху транспортних засобів, якими керували учасники ДТП ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Слід зауважити, що дані схеми ДТП не відображають даних того, яким чином ОСОБА_3 намагалась його змінити напрямок руху автомобіля під її керуванням (маневр розвороту, повороту праворуч або ліворуч), не конкретизовано напрямок кожного учасника руху транспортних засобів, які причетні до дорожньо-транспортної обстановки

Таким чином, схема дорожньо-транспортної пригоди не надає можливість встановити фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, які мають істотне значення для вирішення питання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 , які додані до матеріалів справи (а.с.3) 24.02.2022 року о 10.40 год. вона рухалась по кільцевій дорозі м. Івано-Франківськ автомобілем марки «BMW X5» по Калуському шосе (перехрестя Н-10 Н-9), водій автомобіля «AUDI Q5» виконав заборонений рух прямо зі сторони м. Калуш та не виконав вимог дорожнього знака 5.16 напрямку руху по смугах, чим і спричинив аварійну ситуацію на перехресті. ОСОБА_3 виконувала поворот ліворуч. Водій автомобіля «MAZDA MPV» перебував на перехресті на завершення маневру. Автомобіль «AUDI Q5» в`їхав в автомобіль «MAZDA MPV», чим спричинив пошкодження даному автомобілю. В автомобілі ОСОБА_3 було пошкоджено решітку, радіатор, фари, бампер, ліве крило та капот. Пояснення ОСОБА_3 написані та підписані власноручно.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_5 (а.с.4), доданих до матеріалів справи, він рухався зі сторони Калуша в напрямку м. Івано-Франківськ, на підйомі біля авто базару рухаючись в лівій полосі на перехресті з лівого боку в його автомобіль в`їхав зустрічний автомобіль чорного кольору. Зазначає, що він рухався по головній дорозі. Написані пояснення ОСОБА_6 власноручно, в чому останній розписався.

В матеріалах справи також наявні письмові пояснення учасника ДТП ОСОБА_4 , надані ним 24.02.2022 року (а.с.4) про те, що він керував автомобілем «MAZDA MPV» зі сторони авто базару, зупинився щоб переконатися у безпечності продовження руху і в цей в його автомобіль в`їхав автомобіль «Ауді». Зазначає що автомобіль «Ауді» рухався в правій полосі і здійснив наїзд на його автомобіль. Пояснення написані ОСОБА_4 власноручно.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

В той же час, апеляційний суд неодноразово вказував на те, що розгляд провадження щодо звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення відбувається в межах висунутого обвинувачення у зв`язку з чим, суд не встановлює обставини вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, так як це виходить за межі його повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 110672 від 24.02.2022 року слідує, що водій ОСОБА_3 24.02.2022 р. о 10 год. 40 хв. по вул. Калуське шосе в с. Угринів Івано-Франківського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «BMW X5» н.з НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 10.1 ПДР України, при зміні напрямку руху не впевнилася у безпечності маневру та скоїла зіткнення з автомобілем марки «AUDI Q5» н.з. НОМЕР_2 та автомобілем марки «MAZDA MPV» н.з. НОМЕР_3 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою інспектором СРПП ВП №1 м. Тисмениця старшим лейтенантом поліції Д.Костюк із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Дані правопорушника були встановлені на підставі посвідчення водія НОМЕР_4 , яке у ОСОБА_3 не було вилучено працівником поліції та тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами не видавався, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_3 у протоколі.

ОСОБА_7 були роз`яснені її права та обов`язки у відповідності до ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у Тисменицькому районному суді, ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчать власноручні підписи в протоколі ОСОБА_3 .

В протоколі також зазначено потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із їх даними щодо проживання та їх власноручними підписами в протоколі.

Також зазначено, що до протоколу додаються матеріали справи.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_3 по суті вчиненого правопорушення надала пояснення на окремому аркуші, про що зазначено в протоколі.

Апеляційний суд вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані, які свідчать про те, що обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є неконкретним, оскільки в ньому не вказані обставини, які мають істотне значення для розуміння суті пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовані обставини вчиненого правопорушення, оскільки не вказано яким чином було створено аварійну ситуації, не зазначено напрямок руху транспортного засобу, яким керувала обвинувачена, та не вказано, яким чином вона намагалась його змінити ( маневр розвороту, повороту праворуч або ліворуч), не вказані обставини, які свідчили про небезпеку такого маневру та які повинні були бути враховані водієм транспортного засобу, не конкретизовано напрямок руху інших транспортних засобів, які причетні до дорожньо-транспортної обстановки.

У протоколі про адміністративне правопорушення тільки зазначено зміст вимог п.10.1 ПДР України і не конкретизовані фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, які мають істотне значення для розуміння суті висунутого обвинувачення, дозволяють особі, яка звинувачується у вчиненні правопорушення організувати ефективний захист своїх інтересів, а суду встановити ці фактичні обставини та надати їм відповідну правову оцінку.

Враховуючи, що протокол про адміністративне порушення є одним із основних доказів у справі про притягнення особи до відповідальності за порушення ПДР України, останній має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП та обставини відображені у ньому мають бути конкретними і зрозумілими.

При цьому, суд не може вийти за межі тих фактичних обставин, які були інкриміновані у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 та конкретизувати фактичні обставини, оскільки це порушує становище особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що неконкретність висунутого обвинувачення та сукупність дослідженим судом доказів не дозволяє прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення.

Пунктом 10.1. ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення , яким закрив провадження стосовно ОСОБА_3 за звинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП

Апеляційний суд, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, приходить до висновку про обґрунтованість прийнятого судом рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Голуба Г.С. залишити без задоволення.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2022 року щодо ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв