Справа № 308/4049/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , та його представника - адвоката Співака О.М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 (чотириста двадцять грн сорок коп) грн.

Згідно постанови, 23.04.2020 о 04 год 10 хв по вул. Жуковського, 24 в м. Ужгород, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Scoda «Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння : порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Вказаними діями громадянин ОСОБА_1 допустив порушення вимог передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, тому має бути скасована. Зазначає, що суд не звернув уваги на суттєві протиріччя у доказах, беручи їх в основу постанови, не дав належної оцінки цим суперечностям. Вказує і на те, що суд взагалі не досліджував відеоматеріали, які містяться в матеріалах справи, що від огляду на стан сп`яніння водій не відмовлявся, а навпаки на вимогу поліцейських проходив вказану процедуру на приладі «Драгер», що підтверджується відеоматеріалами. Стверджує, що справа розглянута за його відсутності, що жодних повідомлень про час та місце розгляду справи не отримував. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Співака О. М., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №370731, 23.04.2020, о 04 год 10 хв, у м. Ужгород, по вул. Жуковського, 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Scoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України. У протоколі зазначено, що у ОСОБА_1 тимчасово вилучені документи - посвідчення водія НОМЕР_2 та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами ПК262212. Від підпису протоколу та від отримання його копії ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Поясненнями свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджуються обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а. с. 2, 3).

У матеріалах справи міститься зобов`язання ОСОБА_2 , відповідно до якого останній зобов`язується доставити транспортний засіб марки «Scoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 за місцем проживання власника цього автомобіля (а. с. 4).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №609841, убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень (а. с. 5).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення водієм ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники патрульної поліції Стецько В. В. та Реплюк В. М. були упереджені під час направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в них були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту в апеляційній скарзі та під час її розгляду.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейських Стецько В. В. та Реплюк В. М. у результатах розгляду справи, - у підтвердженні таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівники патрульної поліції діяли виключно у межах наданих їм повноважень.

Суд також вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - відсутні, оскільки останні були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейських були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.

Зазначені докази у справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому, на переконання апеляційного суду, поліцейський мав усі законні підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд констатує, що факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується беззаперечними та належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №609841, зобов`язанням громадянина ОСОБА_2 доставити транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 за місцем його проживання, які у своїй сукупності повністю підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що місцевий суд ухвалив оскаржувану постанову без надання можливості апелянту реалізувати своє право на захист, - апеляційний суд ці доводи відхиляє та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом була надана можливість ОСОБА_1 у повному обсязі реалізувати своє право на захист та взяти участь у розгляді справи щодо нього. При цьому, суд, на підставі наявних у матеріалах справи відомостей вважає, що своїми правами ОСОБА_1 скористався на власний розсуд. Так, про розгляд справи у місцевому суді 11.05.2020 та 28.05.2020 ОСОБА_1 проінформували шляхом надсилання судової повістки та розміщення на вебпорталі Судова влада України відповідного повідомлення про виклик до суду. Втім, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомляв. Апеляційний суд констатує, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слугували підставою для обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Дослідивши наявні у справі докази на предмет належності, достовірності та достатності, апеляційний суд не погоджується з твердженням апелянта про наявність у письмових процесуальних документах яких-небудь протиріч. На переконання апеляційного суду, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, повністю узгоджуються з іншими доказами, які наявні у матеріалах справи.

Окрім цього, апеляційним судом не встановлено жодних порушень працівниками поліції процедури направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер». На переконання апеляційного суду, поліцейські діяли у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція) та згідно з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядок).

Твердження апелянта про те, що від освідування ОСОБА_1 не відмовлявся, а навпаки - на вимогу поліцейських проходив вказану процедуру на приладі «Драгер», дихнувши в нього більше десяти разів - є такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги переглянув наданий адвокатом Співаком О. М. відеозапис, на якому ОСОБА_1 особисто фіксував подію, що мала місце 23.04.2020 за його участі. З відеоматеріалу зокрема убачається, що ОСОБА_1 своїми діями чітко засвідчив, що продувати у трубку приладу «Драгер» задля отримання об`єктивного і достовірного результату він наміру не має. Зміст вчинюваних ОСОБА_1 дій свідчить виключно про те, що ОСОБА_1 не продував трубку приладу «Драгер», а відповідно прилад "Драгер" не показував які - небудь дані за результатами його використання.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 на момент зупинки поліцейськими транспортного засобу мав зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. На вимогу працівників поліції пройти освідування на стан сп`яніння, водій відмовився у присутності двох свідків, які у своїх письмових поясненнях підтвердили цей факт. Тому, доводи апелянта про те, що від проходження огляду він не відмовлявся, а навпаки пройшов освідування на місці зупинки автомобіля, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

На інші доводи, які могли би слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративному правопорушенні; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН