Номер провадження: 33/813/856/22
Номер справи місцевого суду: 523/2038/22
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Сидоренко А.О.,

за участю:

ОСОБА_1 ,

адвоката Радіонова О.Л.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сувоворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.156 ч.1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень без конфіскації предметів торгівлі ; стягнено судовий збір у дохід держави у розмірі 496,20 гривень,

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2022 року співробітниками поліції ВП ?№2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області було складено протокол серії ВАВ №302205, відносно ОСОБА_1 , яка 18 січня 2022 року о 14 годині 40 хвилин, на вул. Поштова, 34а в м. Одесі в магазині «Продукти» здійснювала роздрібну торгівлю спиртними напоями без ліцензії та відповідних документів.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2022 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.156 ч.1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень без конфіскації предметів торгівлі ; стягнено судовий збір у дохід держави у розмірі 496,20 гривень.

Не погодившись із вищевказаною постановою суду, 06 липня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях подій і складу правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить суперечливі відомості та жодним чином не підтверджує винуватість останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи вказане клопотання тим, що 15 квітня 2022 року апелянт звернувся до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою, проте постановою Одеського апеляційного суду від 05 травня 2022 року апеляційну скаргу повернено особі, яка її подала. Постанова апеляційного суду отримана із відкритих джерел, а саме: ознайомився з текстом постанови 22 червня 2022 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

За таких обставин, які викладені у заяві про поновлення строку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апелянт здійснив заходи щодо своєчасного подання апеляційної скарги у строк, встановлений законом, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши вищевказане клопотання, суд апеляційного дійшов такого висновку.

Суд першої інстанції, притягуючи до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП, послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ВАВ № 302205 від 18.01.2022 р. (а.с.1) та іншими матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбаченого ст.156 ч.1 КУпАП.

Однак з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може з огляду на таке.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Обґрунтовуючи свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП суд послався лише на один доказ протокол про адміністративне правопорушення ВАВ №302205.

При цьому суд першої інстанції лише формально послався на вказаний доказ, який нібито доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, проте зовсім не розкрив його зміст та взагалі не дослідив інші докази, які містяться в матеріалах справи. Крім того суд першої інстанції в постанові не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Жуковський проти України» від 03 березня 2011 року наголошується, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин справи та її об`єктивного вирішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, допустив неповноту судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

З метою забезпечення виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачених положеннями ст.245 КУпАП, в частині повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом були повторно досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №302205 вбачається, що 18 січня 2022 року о 14 години 40 хвилини ОСОБА_1 в м. Одесі, по вул. Поштова, 34-А в магазині « Продукти» здійснювала торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії та відповідних документів, чим порушила правила торгівлі.

Вказаний протокол був покладений судом першої інстанції в обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Разом з цим диспозиція ст.156 КУпАП передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

У фабулі протоколу вказано, що ОСОБА_1 здійснювала торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії та відповідних документів, чим порушила правила торгівлі.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, дії ОСОБА_1 мали бути кваліфіковані не за ч. 1 ст.156 КУпАП а за ч.1 ст.164 КУпАП, яка передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Крім того матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність з продажу алкогольних напоїв.

При цьому апеляційний суд не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП є неправильним та не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Сувоворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік