Справа № 714/1169/22
Провадження № 3/714/482/22
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" жовтня 2022 р. м. Герца
Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Козловська Л.Д. розглянувши матеріали адміністративної справи які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого,
за ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 020785 від 21.09.2022 року ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 в порушення вимог ч.4 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок військову службу» виїхав з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, перебував в прикордонній смузі без дозволу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону. Рухаючись на автомобілі марки «Мерседес» в сторону державного кордону, був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» в районі населеного пункту с.Турятка Чернівецького району на напрямку 867 прикордонного знаку в 4000 м від державного кордону на території Глибоцького ОТГ Чернівецького району Чернівецької області. На ділянці відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за вчинення спроби незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.4 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок військову службу» додаткові режимні обмеження відповідно до наказу затвердженого начальником НОМЕР_1 прикордонного загону від 28.08.2022 року № 1398-аг, вимог ст.9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.
В судовому засіданні захисник правопорушника ОСОБА_3 подав клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також суду пояснив, що ОСОБА_1 подав письмові пояснення та він не погоджується із складеним протоколом та вважає, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам, що мали місце, а дії інспекторів прикордонної служби не знаходяться в межах закону. Також вказує, що жодного наміру на перетин кордону взагалі не мав та такої мети або обставин які б змушували його незаконно перетнути державний кордон у нього не було. Прикордонники взагалі відмовились сприймати його пояснення. Так в своїх поясненнях зазначає, що 20.09.2022 року до нього звернувся чоловік його рідної сестри ОСОБА_2 з проханням з`їздити з ним в с.Нижні Синівці Чернівецького району Чернівецької області до жінки, яка мала претензії до В.Бринзили з приводу розрахунку за куплену у неї худобу, адже В.Бринзила працює на підприємстві, що займається виготовленням м`ясної продукції, ДП «М`ясо Буковини» та періодично купує у приватному порядку крупну рогату худобу у людей, що проживають в сільській місцевості та мають бажання продати таку худобу. Оскільки ОСОБА_4 не має власного автомобіля, він попросив його відвезти його до с.Нижні Синівці Чернівецького району Чернівецької області та у зворотньому напрямку.

Наступного дня, 21.09.2022 він на своєму автомобілі разом з В.Бринзилою вирушили в с.Нижні Синівці Чернівецького району Чернівецької області та по дорозі вони неодноразово зупинялись на облаштованих «блок постах» і після спілкування з представниками військових формувань рушали далі.

Зупинившись біля чергового «блок посту» до них підійшли прикордонники та запитали куди саме вони прямують на, що ОСОБА_1 розповів що вони їдуть в АДРЕСА_2 в особистих справах. Після чого прикордонники перевірили документи у тому числі на транспортний засіб, а також оглянули автомобіль та повідомили, що його та ОСОБА_2 затримано за спробу незаконного перетину державного кордону при цьому на пояснення останніх прикордонники уваги не звертали і в подальшому їх було доставлено у приміщення прикордонного підрозділу де ще раз провели поверхневу перевірку, вилучили мобільні телефони, обшукали автомобіль та після чого склали на обох адміністративні протоколи за спробу незаконного перетину кордону та на неодноразові пояснення прикордонники не реагували і близько 22 год. 00 хв. його та ОСОБА_2 інспектори прикордонної служби відпустили повернувши їм мобільні телефони та обидва вирушили додому

Також ОСОБА_1 наголошує на тому, що не мав наміру на незаконний перетин кордону та категорично заперечує, що ухиляється від мобілізації, як зазначають прикордонники, оскільки таке твердження є необґрунтованим та не підтверджується жодним доказом. Натомість ОСОБА_1 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із постійним, починаючи з 12.03.2012 по даний час, доглядом за двома пристарілими особами, одна з яких є інвалідом першої групи, що підтверджується доданою до його письмових пояснень довідкою виданою Управлінням соціального захисту населення Дністровською РДА № 3037 від 27.09.2022 року.

Крім цього ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначає, що вину у інкримінованому правопорушенні не визнає, повністю підтримує клопотання свого захисника та просить суд закрити провадження щодо нього за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже, надаючи юридичну оцінку всім матеріалам адміністративної справи, поясненням ОСОБА_1 , ураховуючи вимоги чинного законодавства, судову практику застосування законодавства у даних правовідносинах суд вважає, що у наданому суду адміністративному матеріалі - відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б вказували на вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника правопорушника та дослідивши письмові докази, слід зазначити про наступне.
Згідно змісту ст.204-1 КУпАП - перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Тобто суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на незаконний перетин державного кордону або спробу такого перетину та диспозицією даної статті передбачено адміністративну відповідальності за вчинення умисних дій, спрямованих на незаконне перетинання державного кордону України.
З огляду на обставини за яких було затримано ОСОБА_1 , а саме місце затримання - дорога загального значення та відстань від державного кордону 4000 м, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 , підстав стверджувати що останній мав намір на незаконний перетин Державного кордону України не має, а тому з огляду на відсутність суб`єктивної сторони умислу у ОСОБА_1 на спробу незаконного перетинання державного кордону України групою осіб, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Крім цього, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП полягає в діях щодо перетинання або спроби будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
З огляду, зокрема на те, що ОСОБА_1 затримали на відстані 4-ох кілометрів від державного кордону та у останнього був відсутній сам намір на незаконне перетинання державного кордону при цьому диспозиція ст.204-1 КУпАП не містить відповідальність за сам намір перетнути державний кордон поза пунктами пропуску, що свідчить про відсутність об`єктивної ознаки інкримінованого правопорушення.

Окрім цього, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних доказів якими зафіксовано факт спроби перетину державного кордону, доказів місця затримання, схему місця затримання, наявності грошових коштів в іноземній валюті, речей, тощо.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статей 251, 254КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника.

Таким чином вважаю, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам чинного законодавства, складений без дотримання встановлених нормативними актами відповідних процедур та з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є основним документом фіксації та установлення певних обставин скоєння адміністративного правопорушення, вважаю, що у суду є всі обґрунтовані підстави визнати такий протокол про адміністративне правопорушення - неналежним та недопустимим доказом, внаслідок грубого порушення працівниками прикордонної служби норм КУпАП та ряду інших чинних підзаконних нормативно-правових актів під час складання протоколу та подальшого оформлення матеріалів адміністративної справи.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, враховуючи в сукупності вище наведені обставини та встановленні факти, ураховуючи вимоги чинного законодавства, судову практику застосування законодавства у даних правовідносинах вважаю, що у наданому суду адміністративному матеріалі - відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б вказували на вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП - спроби незаконного перетинання державного кордону України групою осіб, а тому справу про адміністративне правопорушення необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Даний протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому, посадова особа, яка складала вищевказаний протокол неповно з`ясувала усі фактичні обставини справи та не дослідила і не надала належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяла повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому даний протокол не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Інші докази, які б свідчили про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу (ч.2 ст. 251 КУпАП).

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Однак до даного протоколу, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП помічником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » не було надано жодного належного та допустимого доказу.

Тому, аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Згідно ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.19, 62 Конституції України, ст.ст.7, 9, ч.2 ст.204-1, 221, 245, 247, 252, 256, 280, 283-284, 294 КУпАП, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: