ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/6157/20 Номер провадження 33/814/652/22Головуючий у 1-й інстанції Садовський К.С. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лазоренко Ірини Вадимівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої за ч. 1 ст.483 МК України,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 384926, 38 грн. 38 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави суму вартості комплекти постільної текстильної білизни від турецької компанії «FETTAH KARAKURT» (AKSARAY MAH.NAMIK KEMAL Cad. №: 32 FETІH -ISTANBUL/TURKIYE) у розмірі 384 926, 38 грн. 38 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила адвокат Лазоренко І.В., діюча в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на те, що судом порушено норми процесуального та матеріального права.

В обгрунтування апеляційної скарги вказувала, що правопорушення вчинено 03 квітня 2017 року (дата заявлення товару до митного оформлення), правопорушення виявлено 06 листопада 2019 року.

Вважає, що сплинув шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення передбачений ч.1 ст. 467 МК України, що діяв в редакції на час вчинення правопорушення.

Вказувала, що суд не надав оцінку доказам, а саме не дослідив документи митного оформлення експорту товару, не перевірив дані про товар, надіслані з Туреччини та не досліджено контракт.

Зазначала, що докази винуватості ОСОБА_1 за ст.473 ч.1 МК України, які містяться в матеріалах справи є неналежними та недопустимими.

Ураховуючи викладене, прохала скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року та закрити провадження у справі.

Разом з тим апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року.

Клопотання обгрунтовувала тим, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував та не знав про існування протоколу про порушення митних правил складеного 23 січня 2020 року, тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова проголошена за відсутності ОСОБА_1 , матеріали справи не містять доказів отримання ним копії оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

ОСОБА_1 та його адвокат Лазоренко І.В. повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надсилання на електронну адресу ОСОБА_2 повісток та які були доставлені 02 листопада 2022 року.

Проте ні ОСОБА_1 , а ні його захисник Лазоренко І.В. у судове засідання не з`явились та не повідомили причину неявки.

Слобожанська митниця Держмитслужби повідомлялась про судове засідання, шляхом надсилання на офіційну електронну адресу повістки, яка отримана була 02 листопада 2022 року.

Представник митниці у судове засідання не з`явився, будь-які клопотання не надходили.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.483 МК України, що підтверджується матеріалами справи, а саме: доповідною запискою, протоколом про ПМП, митною декларацією від 03 квітня 2017 року №UA807190/2017/302091, документами митних органів Туреччини.

Проте апеляційний суд не погоджується з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі зовнішньоекономічного контракту від 29 березня 2017 року №2017448 та специфікації до контракту від 29 березня 2017 року №б/н директор (на момент митного оформлення) ТОВ «МАКСИМУМ-ЛЕНД» гр. України ОСОБА_1 організував пряму зовнішньоекономічну поставку партії товару «комплекти постільної текстильної білизни» від турецької компанії «FETTAH KARAKURT» (AKSARAY MAH.NAMIK KEMAL Cad. №: 32 FETІH -ISTANBUL/TURKIYE).

Для переміщення на митну територію України зазначеної партії товару в митному режимі імпорт (випуск для вільного обігу) в Харківську митницю ДФС була подана митна декларація від 03 квітня 2017 року №UA807190/2017/302091 invoіce від 29 березня 2017 року №2017448, зовнішньоекономічний контракт від 29 березня 2017 року №2017448, специфікація до контракту від 29 березня 2017 року №б/н за підписом гр. України ОСОБА_1 від імені підприємства ТОВ «МАКСИМУМ-ЛЕНД». Фактурна вартість товару за поданими в митницю документами склала 4355,30 USD на умовах поставки «CPT UA Харків» (за курсом НБУ від 03 квітня 2017 року на момент митного оформлення 117 687,81 грн).

Згідно надісланих з Туреччини документі митного оформлення експорту товару, а саме: рахунок-фактура від 29 березня 2017 року серія А №007775; експортна декларація від 29 березня 2017 року №17341300ЕХ191692 було встановлено, що в дійсності зазначена партія товару, була придбана підприємством ТОВ «МАКСИМУМ-ЛЕНД» у турецької компанії D.N.S. TEKSTIL SAN.VE TIC.LTD.STI (SARAYLAR MH 355 SOK.ZUMRUT ISHANI NO:78) на умовах поставки «FOB-ISTANBUL» вартістю 14 245,06 USD (за курсом НБУ від 03 квітня 2017 року на момент митного оформлення - 384 926,38 грн).

23 січня 2020 року відносно гр. ОСОБА_1 головним державним інспектором відділу оперативного реагування УЗПК та ПМП Карачовим М.І. на підставі вимог п.2 ч.1 ст. 490, ст.494, п.1 ч.2 ст.508 МК України було складено протокол про порушення митних правил №0074/80700/20 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Судом встановлено, що про порушення митних правил ОСОБА_1 .Слобожанська митниця Держмитслужбидізналась відповідно до листа Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання ДФС України від 06 листопада 2019 року №30673/7/99-99-19-06-02-17, яким було надіслано відповідь митної адміністрації Туреччини від 27 вересня 2019 року №4.01.03/UA-992422 на запит Департаменту від 05 квітня 2019 року №7356/5/99-99-19-06-02-16 стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких було здійснено митне оформлення товару «постільна білизна», що був ввезений на митну територію України на адресу ТОВ «МАКСИМУМ-ЛЕНД» (м.Київ, вул. Кренівська, 16А) за митною декларацією від 03 квітня 2017 року №UA807190/2017/302091.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено 03 квітня 2017 року, а саме під час складання митної декларації від 03 квітня 2017 року №UA807190/2017/302091.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України ( в редакції чинній на момент скоєння правопорушення)якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення.

З наведеного вбачається, що з моменту вчинення правопорушення, а саме 03 квітня 2017 року, складення митним органом протоколу про порушення митних правил від 23 січня 2020 року та скерування його 16 квітня 2020 року до Київського районного суду м. Харкова сплинув шестимісячний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Таким чином, апеляційний суд знаходить обґрунтованими твердження адвоката Лазоренко І.В. щодо закінчення строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, адже відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, закінчився шестимісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності про порушення митних правил.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, а провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, відносно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП - закриттю у зв`язку із закінченням строків, передбачених ч. 1 ст. 467 МК України (в редакції чинній на час вчинення правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату Лазоренко Ірині Вадимівні, діючій в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу адвокату Лазоренко Ірині Вадимівні, діючій в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль