Справа № 465/47/22 Головуючий у 1 інстанції: Гладишева Х.В.
Провадження № 33/811/751/22 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2022 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрано їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 , 1 січня 2022 року о 18:35 год. на вул. Єрошенка, 4 у м. Львові, керуючи автомобілем «Рено Меган», номерний знак НОМЕР_1 , проявила неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Фіат Добло», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, та будучи причетною до ДТП з місця події поїхала, чим порушила вимоги п.п.1.5, 2.3б, 2.10 а, д, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Окрім цього, просить поновити їй строк на апеляційне оскарження та допитати ОСОБА_3 у якості свідка.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що у судовому засіданні 25 лютого 2022 року не була присутня з поважних причин через здійснення військами російської федерації військового вторгнення на територію України, що зумовило її виїзд за межі території України. Повний текст оскаржуваної постанови її адвокатом отримано 16 червня 2022 року.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суддею місцевого суду неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи. Зокрема, для притягнення її до відповідальності за ст. 122-4 КУпАП необхідно встановити наявність в її діях прямого умислу. Втім, на переконання апелянта, жоден з наявних у матеріалах справи доказів не доводить її вину у формі умислу щодо залишення місця ДТП.

Апелянт зазначає, що про спричинення ДТП її повідомив працівник поліції; на що вона дуже здивувалась, оскільки не мала уявлення про що йдеться. У своїх письмових поясненнях вказала, зокрема, що під час повороту праворуч її автомобіль правим заднім колесом зачепив підвищення обочини. Вона відразу зупинилась та оглянулась. У запаркованих неподалік автомобілів сигналізація не спрацювала, а пасажири, що перебували в її авто, не відчули жодних зіткнень з іншими транспортними засобами. ОСОБА_3 був присутній в автомобілі в той момент, він також не відчув жодних зіткнень з автомобілем та може це підтвердити.

Також ОСОБА_2 зазначає, що пояснення потерпілого не містять відомостей, які б свідчили про її умисел покинути місце ДТП. При цьому схема місця ДТП та рапорт працівника поліції описують обстановку та фіксують місце події, однак ці докази по своїй суті не можуть довести таку ознаку правопорушення як вину.

Вважає, що суддя місцевого суду не врахував характер заподіяних пошкоджень, які є незначними та полягають у затер тості фарби без видимих пошкоджень конструкції кузова.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 адвокат Бігун Н.В. у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив апеляційний розгляд проводити у відсутності ОСОБА_2 , яка знаходиться за межами України.

Заслухавши позицію захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням, що ОСОБА_2 була відсутня під час винесення постанови стосовно неї, з матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови була скерована останній 25 лютого 2022 року, однак відомості про вручення такої відсутні, а тому, з метою забезпечення особі доступу до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколах про адміністративне правопорушення від 4 січня 2022 року серії ААД №233996 та №233995 (а.с. 1, 9), згідно з якими ОСОБА_2 1 січня 2022 року о 18:35 год. на вул. Єрошенка, 4 у м. Львові, керуючи автомобілем «Renault Megane Scenic», номерний знак НОМЕР_1 , проявила неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, та будучи причетною до ДТП з місця події поїхала, чим порушила вимоги п.п.1.5, 2.3б, 2.10 а, д, 13.1 Правил дорожнього руху.

Вказані протоколи складені за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , про що остання розписалася у відповідних графах протоколів.

Згідно з рапортом поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції С. Богданця, 1 січня 2022 року, патрулюючи у Галицькому районі м. Львова отримав завдання «ДТП без травмованих» за адресою: м. Львів, вул. Єрошенка, 4. Прибувши за вказаною адресою, виявили заявника ОСОБА_4 , що припаркував свій транспортний засіб «Fiat Doblo», н.з. НОМЕР_2 , за адресою: м. Львів, вул. Єрошенка, 4. Повернувшись до свого автомобіля о 18 год. 35 хв. 1 січня 2022 року, виявив на ньому пошкодження, а саме: потертість, пошкодження лакофарбового покриття переднього бампера з лівого боку, лівого крила транспортного засобу, передньої лівої дверки, пошкоджений ковпак лівого колеса, зміщення з кріплень підкрильника над переднім лівим колесом. Транспортний засіб, що здійснив зіткнення з автомобілем заявника, покинув місце ДТП. Зі слів свідків, які проживають у будинку за адресою: м. Львів, вул. Єрошенка, 4, зіткнення здійснив автомобіль «Рено Грант Сенік», н.з. НОМЕР_1 (а.с. 12).

У своїх письмових поясненнях потерпілий ОСОБА_4 (а.с. 13) зазначив, що 31 грудня 2021 року близько 21:00 год. припаркував автомобіль «Fiat Doblo», н.з. НОМЕР_2 , за адресою: м. Львів, вул. Єрошенка, 4. 1 січня о 18 год. 35 хв. почув удар і тріскіт, виглянувши у вікно, побачив автомобіль «Рено Сценік», н.з НОМЕР_1 , який в`їхав у його автомобіль, зупинився та поїхав далі. Вийшовши на вулицю, побачив, що зазначений автомобіль покинув місце ДТП.

У своїх письмових поясненнях особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 (а.с. 14) зазначила, що 1 січня 2022 року близько 19:00 год. керувала автомобілем «Renault Scenic», н.з. НОМЕР_1 ; виїжджала з-під будинку №6 на вул. Єрошенка. Виїзд був ускладнений, оскільки на виїзді був припаркований автомобіль. Повертаючи праворуч, призупинилася та відчула, що правим заднім колесом зачепила бордюр. Жодного звуку зіткнення більше не відчула, тому продовжила рух. На її автомобілі є пошкодження переднього лівого бампера і передньої лівої дверки, яке утворилось внаслідок ДТП 2 січня 2022 року на вул. Володимира Великого.

Згідно з даними схеми місця ДТП (а.с. 11, зворот) автомобіль «Fiat Doblo», н.з. НОМЕР_2 , внаслідок наїзду отримав пошкодження лакофарбового покриття переднього крила, переднього бампера, зміщення переднього лівого підкришника, потертості ковпака лівого колеса спереду, потертості передніх лівих дверей, зміщення переднього бампера, вм`ятини переднього лівого крила, потертості дзеркала зліва заднього виду.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_2 згідно з протоколами про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останньої складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, що вона не відчула зіткнення, а відтак не мала умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП спростовуються письмовими потерпілого ОСОБА_4 щодо механізму зіткнення, а також даними схеми місця ДТП, з якої слідує, що в автомобіля «Fiat Doblo», н.з. НОМЕР_2 , наявне не лише пошкодження лакофарбового покриття, а й ряд інших пошкоджень, зокрема, вм`ятини переднього лівого крила, зміщення переднього бампера та переднього лівого підкришника.

На переконання апеляційного суду, зіткнення такого характеру не могло залишитись поза увагою водія ОСОБА_2 . Окрім цього, той факт, що вона на деякий час затрималася, після чого поїхала, свідчать про те, що остання помітила момент зіткнення. Письмові пояснення у ОСОБА_2 , що були відібрані через декілька днів після події, зокрема її покликання на зіткнення з бордюром, апеляційний суд оцінює критично, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.

Стосовно клопотання апелянта про проведення допиту свідка ОСОБА_3 , то, ознайомившись з долученими до апеляційної скарги письмовими поясненнями останнього, апеляційний суд вважає за необхідне у задоволенні цього клопотання відмовити, оскільки ОСОБА_3 перебував в автомобілі разом з ОСОБА_2 (сидів на передньому сидінні, як про це ним зазначено), з автомобіля не виходив, у момент, коли ОСОБА_2 почала входити в поворот праворуч, відчув, що задня права частина автомобіля припіднялась, що було інтерпретовано ним як наїзд на бордюр. Таким чином, зазначений свідок не був безпосереднім очевидцем події, обставини ДТП описує так, як вони були озвучені ОСОБА_2 . З огляду на те, що вказаний свідок є зацікавленим в результатах розгляду справи, апеляційний суд вважає, що проведення допиту останнього є недоцільним.

Ураховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

При обранні ОСОБА_2 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2022 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, залишити без змін, її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк