Справа № 359/2491/22
Провадження № 3/359/1446/2022
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю. В., розглянувши за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Сацика Р. В., адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції у місті Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 055647, 21.04.2022 року о 23 год. 23 хв. в м. Бориспіль по вул. Академіка Шульги, 13, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI A8» д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння кінцівок пальців рук). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та повідомив, що він не керував автомобілем, а водієм був ОСОБА_2 . Повіджомив, що в той день вони повинні були зустрітися з чоловіком, яку необхідно було передати продукти харчування для військовослужбовців. Так як було темно, вони не змогли знайти відповідну адресу, тому ОСОБА_2 пішов її шукати, а він залишився біля автомобіля. Через деякий час приїхали працівники поліції і з невідомих для нього причин почали пропонувати пройти тест на вміст алкоголю в його організмі. Він відмовився, так як не вбачав в цьому жодної потреби, тому що не був водієм. Після чого відносно нього склали даний протокол.

У судовому адвокат Сацик Р.В. в своїх поясненнях повідомив, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності. Працівниками поліції було складено протокол на особу, яка не була водієм, функцій керування транспортним засобом не виконувала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що в той день перебував за кермом автомобіля марки «AUDI A8» д.н.з. НОМЕР_2 , виконував функції водія, а ОСОБА_1 був на місці пасажира. Вони зупинилися на тому місці, так як повинні були зустрітися із знайомими, проте заблукали і він пішов шукати будинок. ОСОБА_1 залишився біля автомобіля. Коли він повернувся, ОСОБА_1 повідомив, що відносно нього було складено протокол по ст.130 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що під час патрулювання було виявлено автомобіль марки «AUDI A8» д.н.з. НОМЕР_2 біля якого стояв чоловік, яким виявився ОСОБА_1 , більше нікого не було. Під час спілкування чоловік не міг чітко повідомити хто саме керував автомобілем. В нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, пройти тест на приладі Драгер він відмовився, після чого було складено протокол за ч.1 ст. .130 КУпАП. Двигун автомобіля був вимкнутий .

Заслухавши пояснення адвоката Сацика Р.В., ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення та допитавши свідків, встановлено, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутній з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, законом передбачено, що суб`єктом в даному випадку є спеціальна особа, а саме особа, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 N 14 Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП ( 80731-10 ) не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Абзац четвертий пункту 27 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 18 ( v0018700-08 ) від 19.12.2008.

Судом встановлено, що на відеозаписах які долучені до матеріалів адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля, неодноразово повідомляв працівників патрульної поліції, що не був водієм даного транспортного засобу та не керував автомобілем. Доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Натомість, зазначена інформація додатково підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_2 , який стверджує, що особисто він керував 21.04.2022 року автомобілем марки «AUDI A8» д.н.з. НОМЕР_2 , а в ОСОБА_1 не було доступу до керування автомобілем та поясненнями свідка ОСОБА_3 , який стверджував, що було виявлено автомобіль марки «AUDI A8» д.н.з. НОМЕР_2 біля якого стояв чоловік, яким виявився ОСОБА_1 .

Таким чином, відсутній суб`єкт правопорушення особа, яка керує транспортним засобом, вимоги поліцейських про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, пред`явлені до пасажира, не є законними, адже не передбачені правилами дорожнього руху та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кіно зйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме : з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних ; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермом проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою від обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема : забезпечення права особи на захист, в тому числі : знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ст. 247 КУпАП не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене та зазначені норми Закону, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.130 ч. 1 та п.1 ст. 247 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 , щодо притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя : Ю. В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________.