Справа № 127/5454/22
Провадження № 33/801/578/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за ад-ресою: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адмініс-тративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, за апеля-ційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Вінниць-кого міського суду Вінницької області від 05 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2022 року серії ДПР18 № 412788, складеного о 20.48 годині у м. Вінниці по вул. Тімірязєва, 18, увечері цього дня 12 лютого 2022 року о 19.30 годині у м. Він-ниці по вул. Тімірязєва, 18 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, по-рушення мови, порушення координації рухів. Від проходження у встановлено-му законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 від-мовився, що зафіксовано безперервною відеозйомкою нагрудною камерою по-ліцейського № 470742. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі не-оподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції від 05 травня 2022 року, ОСОБА_1 через свого захисника адвоката Когутницького В. М. 04 липня 2022 року подав безпосередньо до апеляційного суду апеляційну скар-гу, де, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати, а прова-дження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністра-тивного правопорушення. Крім того, скаржник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки постанова суду йому не надсилалася, а її ко-пію він отримав 23 червня 2022 року, тому, на його думку, апеляційна скарга ним подана у межах десятиденного строку, встановленого законом для апеля-ційного оскарження.

Ретельно вивчивши матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи скаржника в частині підстав для поновлення встановленого законом процесуального строку на апеляційне оскарження по-станови суду першої інстанції, суддя апеляційного суду дійшла висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне право-порушення урегульований статтею 294 КУпАП. Відповідно до частини другої цієї статті постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Подана після закінчення цього строку апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не з днем отримання її копії особою, яка має намір її оскаржити.

Відповідно до статті 289 КУпАП у разі пропуску строку з поважних при-чин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути по-новлений.

З матеріалів справи убачається, що адміністративна справа призначалася до розгляду судом першої інстанції неодноразово, про що ОСОБА_1 пові-домлявся в установленому порядку ( відповідні розписки про отримання судо-вих повісток містяться у справі ). Крім того, зважаючи на наявність у матеріа-лах справи власної заяви ОСОБА_1 з клопотанням про передачу його справи для розгляду іншому суду, неможливо заперечити про обізнаність скаржника щодо перебування справи у провадженні суду. Востаннє дана адмі-ністративна справа була призначена судом до розгляду на 05 травня 2022 року. У це судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином за вказаною ним особисто адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення. Причин своєї неявки він суду не повідо-мив.

Разом із тим, із заявою про отримання копії оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 звернувся лише 17 червня 2022 року, а отримав копію 23 червня 2022 року.

Суддя апеляційного суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , зваживши доводи його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, дійшла переконливого висновку про відсутність законних підстав для задоволення заявленого ОСОБА_1 клопотання та поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду від 05 травня 2022 року. Такий висновок ґрунтується на тій фактичній обставині, що скаржник, будучи обізнаним про наявність відносно нього складеного протоколу про адміністра-тивне правопорушення, перебування адміністративної справи у провадженні суду тривалий час жодним чином не цікавився результатом розгляду цієї спра-ви щодо нього. Належить зауважити, що судом першої інстанції здійснювався виклик ОСОБА_1 до суду за єдиною відомою його адресою, вказаною ним у протоколі про адміністративне правопорушення. Така сама адреса вказана й самим скаржником у його апеляційній скарзі. Відповідно з даного приводу ( місця проживання скаржника ) неможливо стверджувати, що судом першої інстанції будь-яким чином порушені вимоги чинного законодавства стосовно повідомлення особи про місце, день та час розгляду щодо нього адміністратив-ної справи.

Копія постанови суду першої інстанції в установленому порядку направля-лася ОСОБА_1 у день її винесення 05 травня 2022 року за ним же вказа-ною адресою місця проживання.

Тобто належить констатувати цілеспрямоване зволікання особи у відповід-ній реалізації своїх прав щодо апеляційного оскарження судової постанови.

Таким чином, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП поряд-ку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності документально обґрунтованих доказів, які б свідчили про необ-хідність, обгрунтованість та законність поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, об`єктивні та належно умотивовані підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення цього строку для апеляційного оскарження відсутні.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, забезпечують законну мету і не порушують саму сутність цього права. Згідно з усталеною практикою Євро-пейського суду з прав людини норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення право-суддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи по-винні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані ( Перетяка та Шере-метьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, параграф 34 від 21 грудня 2010 року ). Можливість поновлення строку не є необмеженою, оскільки сторо-ни у розумінні інтервалу часу повинні вжити заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження ( див. mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» ( ухвала ), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року ).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Поль-щі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо дос-тупності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встанов-лювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає у запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основополож-них свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність ( рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року ).

Апеляційний суд наголошує, що відмову у поновленні строку на апеляцій-не оскарження у цій конкретній справі не можна трактувати як обмеження у доступі до правосуддя, оскільки обставини, що спричинили порушення вказа-ного строку, не можна вважати об`єктивно непереборними та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій щодо отримання тексту судового рішення, подання у встановлений Законом строк скарги на таке рішення у випадку незгоди з ним. У свою чергу понов-лення вказаного строку у цій справі призведе до порушення принципу правової визначеності та права на справедливий суд.

Як уже зазначалося, будь-яких поважних причин пропуску строку на апе-ляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 05 травня 2022 року ОСОБА_1 не наводить. Апеляційний суд не знаходить причин, що могли б бути визнані об`єктивно непереборними, тобто такими, як вказує Європейський суд з прав людини, що не залежали від волевиявлення скаржника, або дійсно пов`язані з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможлив-лювали своєчасне звернення до суду апеляційної інстанції у визначений законом строк.

З урахуванням викладеного, того, що скаржник не був позбавлений права та реальної можливості оскаржити судове рішення у строки, передбачені чин-ним КУпАП, апеляційний суд дійшов об`єктивного висновку та визнає за необ-хідне відмовити ОСОБА_1 у поновленні пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Він-ницької області від 05 травня 2022 року. Відповідно апеляційна скарга ОСОБА_2 згідно вимог статті 294 КУпАП підлягає поверненню йому як особі, яка її подала.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлен-ня пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2022 року в адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідаль-ності за частиною першою статті 130 КУпАП - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Він-ницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2022 року повернути йому як особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко