Справа № 509/2038/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2022 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М., розглянувши матеріали, які надійшли від ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалась, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

14 червня 2022 року до Овідіопольського районного суду Одеської області з ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 177725 від 06.06.2022 року, з якого вбачається, що 05.06.2022року гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство по відношенню до своєї матері гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме психологічне домашнє насильство, що виразилось в систематичних сварках, таким чином ОСОБА_1 вчинила умисні дії психологічного характеру, за що відповідальність передбачена ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Приймаючи участь в судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП не визнала, зауваживши, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області не відповідають дійсності, та пояснила, що її матір похилого віку між ними інколи виникають непорозуміння, які полягають в тому, що вона не хоче приймати ліки або не хоче їсти корисну їжу для її організму, так як через її хворобу вона потребує дієти, більш того мати знаходиться на повному утриманні ОСОБА_1 , та проживає разом з нею в будинку якій належить ОСОБА_1 , та коли її немає вдома мати без її відома віддає речі які мають цінність її брату, а тому вона змушена була забрати ключі від комори.

Заслухавши особу яка притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Згідно з п.п. 3,4,14,17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 165/3472/21 (провадження № 61-441св22) зазначено, що саме по собі звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою відносно неї насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вирішує також питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення, та не вправі вийти за межі протоколу.

За приписами ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Судом встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 177725 від 06.06.2022 року, вбачається, що 05.06.2022року гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство по відношенню до своєї матері гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме психологічне домашнє насильство, що виразилось в систематичних сварках, таким чином ОСОБА_1 вчинила умисні дії психологічного характеру, за що відповідальність передбачена ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

В постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 165/3472/21 (провадження № 61-441св22) зазначено, що саме по собі звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою відносно неї насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

В даному випадку суд критично ставиться до заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.06.2022 року у зв`язку з тим, що вказана заява не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою відносно неї насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Також в судовому засіданні встановлено, і це підтверджено письмовими доказами, що ОСОБА_2 , є особою похилого віку та має важкий стан здоров`я, вказана обставина підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого, а також ультразвуковим дослідженням черевної порожнини заключенням якого є: ехо ознаки цирозу печінки, дифузних змін пареніми підшлункової залози, портальна гіпертензія, спленомегалія, асцит, а тому суд вважає, що між нею та ОСОБА_1 могли виникати непорозуміння та сварки на ґрунті їжі, яку як стверджує ОСОБА_1 , мати відмовляється їсти, а тому і виникають сварки з особистих мотивів.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 , судом не встановлено ознак умисності спричинення шкоди ОСОБА_2 , чи порушення її прав і свобод, а тому вказані дії не можливо розцінювати як насильствою.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 177725 від 06.06.2022 року, не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 , п.3 ч.1 ст.284 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до положень ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 278, 280, 283-284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Гандзій Д.М.