Дата документу 12.08.2022
Справа № 501/1861/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі: головуючого судді Семенова О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Левицької А.В.,

представника адвоката Котика Ф.І.,

особи, яка притягається ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює інженером ТОВ «Чорномортранссервіс», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2022, приблизно о 13:35 годин, ОСОБА_1 , на вул. 1 Травня, 11, в м.Чорноморську Одеської області, керував автомобілем «Opel Vivaro», номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху (далі Правила), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі відмовився.

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив суду, що 11 липня 2022, приблизно о 13:35 годин, рухався по вул. 1 Травня в м. Чорноморську Одеської області, керуючи автомобілем «Opel Vivaro», номер НОМЕР_1 , з дружиною ОСОБА_2 , повертаючись з Великомихайлівського району Одеської області де зранку забирав вулики. Намагаючись в`їхати в міждворовий проїзд, в порушення Правил, здійснив поворот ліворуч та переткнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки. Це порушення було виявлено працівниками поліції, які зупинили його автомобіль та склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Під час складання протоколу працівник поліції висловив припущення, що він нібито знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, посилаючись на почервоніння очей та запах алкоголю з ротової порожнини. На передодні він випив склянку вина, але з огляду на сплив тривалого часу запаху не могло бути, а почервоніння очей в нього хронічне та є наслідком захворювання. На пропозицію працівника поліції йому «продути трубку алкотестера» він не зрозумів про що іде мова, він не знає, що таке «алкотестер» та навіщо продувати трубку. Пізніше він згадав, що декілька років тому він продував трубку на перевірку наявності стану сп`яніння на вимогу працівників поліції. Він відмовився від продуття трубки «алкотестера» та перевірки на стан сп`яніння у медичному закладі. Відмова була пов`язана з тим, що не вважав себе винуватим, та намагався скоріше доїхати додому, так як дружині потрібно було терміново до вбиральні.

В судовому засідання допитана свідок ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_1 , яка надала пояснення аналогічні твердженням чоловіка. Крім того, повідомила, що ОСОБА_1 в той день не вживав спиртні напої, запаху алкоголю від нього не чула. Після оформлення протоколу вони заїхали до будівельного магазину де придбали сітку для бджіл та поїхали додому.

Крім того, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Котик Ф.І. надали суду заперечення, обґрунтовуючи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступних підстав:

Зазначені в протоколі ознака сп`яніння: «почервоніння очей» не передбачено Інструкцією №1452/735 Про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, а наявне почервоніння є наслідком травматичних або хронічних захворювань; «запах з порожнини рота», який заперечується ОСОБА_1 та поясненнями свідка ОСОБА_2 , є умисно надуманими, оскільки об`єктивних та обґрунтованих підстав вважати наявність стану сп`яніння ОСОБА_1 , на той час у поліцейського однозначно не було.

За таких обставин, стверджує, що відмова ОСОБА_1 від виконання незаконної вимоги працівника поліції не може тягти відповідальність такої особи.

В обґрунтування своєї позиції посилається на постанову апеляційного суду Чернігівської області від 18 липня 2022 року у справі №750/14095/21 та постанову Верховного суду від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17, про безпідставність вимог працівників поліції у разі відсутності порушень правил дорожнього руху з боку водія.

В якості зауважень на дії працівників поліції ОСОБА_1 та адвокат Котик Ф.І. вказують на порушення порядку огляду водія на стан сп`яніння:

а) відсутні свідки, що є порушенням п. 4 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, а також п. 6 вищевказаної Інструкції, які могли бути залучені під час оформлення матеріалів;

б) відеозапис не повний, а є фрагментом, тривалістю 59 секунд, здійснюється в автомобілі, та починається з пояснень ОСОБА_1 , тобто на відеозапису не зафіксовані повна необхідна інформація, а саме: не зафіксована вимога щодо проходження медичного огляду із застосуванням спеціального технічного засобу та порядком його проходження; порушено порядок пропонування проходження медичного огляду, спочатку запропоновано медичний огляд у лікарні.

в) запитання працівників поліції щодо згоди на проходження медичного освідування ОСОБА_1 сприйняв, як з`ясування його думки, чи вбачає він необхідність медичного огляду в підтверджені його тверезого стану. Пропозицію продути «Драгер» він взагалі не зрозумів і відмовився автоматично.

Сторона захисту вказує, що поліцейський діяв свавільно, порушуючи принцип об`єктивної обґрунтованості, безпідставно вимагав огляд водія на стан сп`яніння.

З огляду на те, що огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, а тим більше у медичному закладі, об`єктивно зумовлює приниження честі та гідності людини, є втручанням в його приватне життя. Таким чином, дії поліцейського порушали принцип пропорційності втручання в приватне життя ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735) огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 130 частиною 1 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до п. 2 ст. 8 Конвенції органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Подібне втручання означає порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не було передбачено законом і не мало мету або мети, які є правомірними відповідно до п. 2 ст. 8 Конвенції, та було необхідним у демократичному суспільстві для здійснення зазначеної мети або цілей.

За позицією Європейського суду з прав людини фізична недоторканність особи охоплюється поняттям «приватного життя», яке захищається статтею 8 Конвенції (див. рішення від 26 березня 1985 року у справі «X і Y проти Нідерландів» (X and Y v. the Netherlands), п. 22, Series A № 91). Крім того, тіло особи стосується найбільш особистісного аспекту приватного життя і обов`язкове медичне втручання, навіть якщо воно є мінімальним, становить втручання у це право (див. рішення у справах «Y.F. проти Туреччини» (Y.F. v. Turkey), заява № 24209/94, п. 33, ECHR 2003-IX з подальшими посиланнями, та «Соломахін проти України» (Solomakhin v. Ukraine), заява № 24429/03, п. 33, від 15 березня 2012 року). 85. Таке втручання призводить до порушення статті 8 Конвенції, якщо не доведено, що воно здійснювалось «згідно із законом», переслідувало одну або більше законних цілей, визначених пунктом 2, та їхнє досягнення було «необхідним у демократичному суспільстві».

Аналізуючи за критеріями трьохскладового тесту дії працівників поліції на відповідність ст. 8 Конвенції, суд звертає увагу, що законодавством України дозволене втручання у приватне життя у виді проходження огляду особи, яка керує транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції із застосуванням спеціальних технічних засобів або лікарями в закладах охорони здоров`я, воно здійснювалось «згідно із законом»; за другим критерієм, «законність цілей втручання» шляхом перевірки водія на стан сп`яніння ґрунтується інтересами громадської безпеки на дорогах, для запобігання злочинам в цієї сфері, для захисту здоров`я, моралі, прав і свобод інших осіб, учасників дорожнього руху; за третім критерієм, «втручання повинно бути необхідним у демократичному суспільстві», обґрунтовано гострою соціальною необхідністю боротьби з п`янством за кермом.

З огляду на створення у суспільстві режиму моральної нетерпимості до осіб, які керують транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, негативний вплив таких правопорушень на рівень ДТП за їх участю, з наслідками смертності на дорозі, суд вважає, що таке втручання у приватне життя особи яка керую транспортним засобом відповідає ст. 8 Конвенції.

Суд звертає увагу, що право працівника поліції щодо перевірки водія на стан сп`яніння або направлення його на медичний огляд до закладу охорони здоров`я не є абсолютним, а недопустимість свавілля щодо втручання у приватне життя забезпечується наявністю підстав (запах алкоголю з ротової порожнини, суб`єктивна оцінка поліцейського, яка підлягає перевірці у встановленому порядку) та можливістю водія відмовитися від проходження відповідних оглядів, з наслідками передбаченими діючим законодавством.

Таким чином, негативний обов`язок Держави, згідно з яким державні органи та посадовці не повинні втручатися в приватне та/або сімейне життя особи, за винятком ситуацій, в яких таке втручання виправдовується положеннями частини 2 статті 8 Конвенції у даному випадку дотримано.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується наданими суду доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.2) серія ААД №322242 від 11 липня 2022 року, в якому зазначено вищевикладена фабула правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 власноруч зазначив, що учора випив стакан вина, керував автомобілем «Opel Vivaro», номер НОМЕР_1 та на медичний огляд їхати відмовляється, а також його було відсторонено від керування та керування передано ОСОБА_2 ;

постановою серія БАА №958599 від 11 липня 2022 року (а.с.3), відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме що він 11 липня 2022 року, о 13:35 год, керуючи автомобілем «Opel Vivaro», номер НОМЕР_1 , по вул. 1 Травня, 11, в м. Чорноморську Одеської області, здійснюючи поворот ліворуч переткнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху;

диском з відеозаписом (а.с.6). на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 , повідомив, що напередодні - 10 липня 2022 року, вживав алкогольні напої, а 11 липня 2022 року керував автомобілем «Opel Vivaro», номер НОМЕР_1 , та на запропоновану вимогу працівника поліції пройти медичний огляд та продути спеціальний технічний засіб - алкотестер «Драгер» - відмовився.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є буд-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд вважає, що переглянутий відеозапис цілком відповідає визначенню доказу, наданому статтею 251 КУпАП, а саме - показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому судом враховується, що пояснення ОСОБА_1 фактично не суперечать матеріалам провадження, відеозапис достатньо повний щоб отримати необхідну інформацію, який не спростовують, а ні його пояснення, а ні встановлені у справі обставини.

Фактично заперечення ОСОБА_1 ґрунтуються на особистому сприйнятті зазначених подій та визначенні зауважень, які з огляду на наявні у справі докази, не мають рішучого впливу на правову кваліфікацію його дій, у зв`язку з чим пояснення ОСОБА_1 суд оцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Отримання особою права керування транспортним засобом презюмує знання нормативних актів, якими регулюються питання дорожнього руху та поведінки водіїв під час керування транспортними засобами, вимоги щодо водіїв транспортних засобів, наслідки їх порушення та відповідальність.

Суд вважає, що посилання сторони захисту на постанову апеляційного суду Чернігівської області від 18 липня 2022 року у справі №750/14095/21 в даному випадку є помилковою та такою, що не стосується даного випадку, оскільки в тій справі, водій з метою спростування доводів працівників поліції про наявність у нього ознак сп`яніння, самостійно в передбачений строк - двох годин звернувся до наркологічного відділення, був обстежений лікарем та лікар не виявив ознак сп`яніння, тобто та особа, відносно якої було складено правопорушення було «виправдано» за наявності інших підстав.

Теж саме стосується і рішення Верховного суду від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17, яке стосується обставини, що працівники без вчинення притягуваною особою порушень правил дорожнього руху вимагали та склали щодо нього постанову, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 працівниками поліції було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, під час оформлення якої у працівника поліція і виникла підозра щодо стану сп`яніння у ОСОБА_1 .

Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За сукупним аналізом доказів у справі, суд приходить до переконливого висновку, що ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» вчинив зазначене адміністративне правопорушення.

Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає про наявність підстав для застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення з порушника також підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 33, 130, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня, наступного за проголошенням.

Повний текст постанови буде вручено протягом трьох діб.

Суддя

Постанова набрала законної сили «__»________2022р.