Справа № 357/6457/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: дані відсутні,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

19 травня 2022 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , умисно позбавляв свою цивільну дружину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із ним, житла на яке вона має законне право, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні 03.08.2022 року ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що з ОСОБА_2 вони перебувають у церковному шлюбі. Будинок в АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 , який їй дістався в спадщину від бабусі. В даному будинку вони з ОСОБА_2 проживали разом. Він повністю зробив капітальний ремонт, а на даний час дружина має намір вигнати його з будинку. Зазначив, що він не позбавляв дружину житла, що коли вона приїжджала він пускав її до будинку. Замки в будинку поміняла дружина, чому вона не брала ключі від будинку йому не відомо. На даний час він у присутності дільничного інспектора він віддав ключі від будинку дружині. Зазначив, що йому відомо про те, що дружина ночувала по сусідах, однак чому вона це робила він не знає. Особи, які написади пояснення, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, є їхніми сусідами. В подальшому ОСОБА_1 повідомив, що має бажання запросити захисника, тому просив надати йому час та перенести розгляд справи.

За клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи було перенесено на 16.08.2022 року. Також, ОСОБА_1 03.08.2022 року об 11 год. 00 хв. ,через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, надання йому на ознайомлення та бажання мати захисника.

16.08.2022 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений, про що свідчить розписка про повідомлення про день та час розгляду справи підписана власноручно ОСОБА_1 .

Твердження представника ОСОБА_1 адвоката Тилика Т.М., про те, що ОСОБА_1 перебуває на роботі, а саме: запускає дрони, спростовуються поясненнями ОСОБА_1 при встановленні його особи, який повідомив, що не працює. Крім того жодних підтверджуючих документів перебуванням ОСОБА_1 на роботі суду та неможливості приймати участь в судовому засіданні суду не надано.

Таким чином, суд розцінює неявку в судове засідання ОСОБА_1 , як безпідставне умисне затягування справи, з метою уникнення можливої відповідальності за вчинене.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, з урахуванням змін внесених ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за вчинення домашнього насильства та насильства за ознакою статті», присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не є обов`язковою.

Пункт 1 статті 6 Конвенції у відповідній частині передбачає таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом".

Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись, у розрізі практики ЄСПЛ, окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається ( рішення у справі "Фрідлендер проти Франції").

При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12).

Дана позиція суду касаційної інстанції щодо окреслених підходів є сталою та висловлена у багатьох судових рішеннях цього суду, відповідно, ураховується судом в цій справі згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції законодавства та уникнення його неоднозначного тлумачення.

Вказане відповідає рішенню Європейського Суду з прав людини "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року, де зазначено, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

У цій справі дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на переконання суду, спрямовані на затягування провадження, та прямо указують на те, що така особа добросовісно не користується належними їй процесуальними правами, прямо ігнорує наявні у неї процесуальні обов`язки. Тим самим, створює недобросовісні перепони для руху справи, що, на переконання суду, є неприйнятним, та вимагає від суду ефективної протидії.

Вказане узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.10.2003 «Трух проти України», від 08.11.2005 «Смірнов проти України», від 26.04.2007 «Шевченко проти України», відповідно до яких, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Суд підкреслює, що розумність таких інтервалів часу обумовлюється положеннями статей 38, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, а строк для накладення адміністративного стягнення обмежується трьома місяцями з дня вчинення правопорушення.

Відповідно суд в цій справі, забезпечивши право особи, що притягається до адміністративної відповідальності, приймати особисту участь в процесі безпосередньо в судовому засіданні, уживши всеохоплюючих заходів для поінформованості її про даний процес, та ураховуючи її поведінку, яка, як уже відмічалося судом, на його переконання, спрямована на створення недобросовісних перепон для руху справи, суд вважає за можливе завершити розгляд провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Представник ОСОБА_1 адвокат Тилик Т.М. в судовому засіданні заявив клопотання про допит свідка лейтенанта поліції Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області ОСОБА_3 , однак явку даного свідка в судове засідання не забезпечив, повідомивши, що даному свідку він в телефонній розмові повідомив про розгляд справи, однак чому даний свідок не з`явився йому не відомо.

Представник ОСОБА_1 адвокат Тилик Т.М. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що в матеріалах справи відсутній рапорт працівника поліції, яким чином було здійснено повідомлення (виклик) працівників поліції 19.05.2022 року. В протоколі про адміністративне правопорушення від 19.05.2022 року серія ВАБ № 425319 не зазначені свідки, а також проігнорований той факт, що ОСОБА_1 намагається врятувати семирічний церковний шлюб. Крім того, даний протокол скерований до суду лише 02.08.2022 року майже через два з половиною місяці після вказаних у ньому подій, перевірка протягом всього часу не проводилася. Письмові покази свідків, які наявні в матеріалах справи вважає не допустимими доказами, так як дані свідки лише зі сторони ОСОБА_2 , які є її знайомими.

Диспозицією та об`єктивною стороною правопорушення, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", передбачено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Твердження ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 адвоката Тилика Т.М., про те, що ОСОБА_1 не вчиняв домашнє насильство економічного характеру, спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , які були дані в судовому засіданні, який пояснив, що віддав ОСОБА_2 ключі від будинку в присутності дільничного інспектора, а тому суд розцінює їх такими, що надані з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинені правопорушення.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , позицію захисника адвоката Тилика Т.М., дослідивши заяву ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , форму оцінки ризиків, згідно з якими уповноваженим працівником поліції визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 , як низький, спеціальну картку обліку факту вчинення домашнього насильства, письмові пояснення ОСОБА_6 , вважає, що останній своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173- 2 КУпАП.

Посилання сторони захисту на відсутність рапорту працівника поліції, відомостей, яким чином було здійснено повідомлення (виклик) працівників поліції 19.05.2022 року, незазначення свідків в протоколі про адміністративне правопорушення, намагання ОСОБА_1 врятувати церковний шлюб, та скерування протоколу до суду 02.08.2022 року, не є підставами для закриття проваження та не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

При застосуванні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його відношення до вчиненого, конкретних обставин справи, вважаю що стягнення у вигляді штрафу, в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись 40-1, ч. 1 ст. 173-2, 221, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяС. І. Дорошенко