ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4330/15 Головуючий в 1 інст. Голубкова М.А.
Провадження №33/807/31/22 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Козлова О.Ю., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 червня 2015 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який працює водієм в салоні ритуальних послуг, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 36,54 грн.

Згідно з постановою суду, 15 червня 2015 року о 23:35 годині гр. ОСОБА_1 по вулиці Тульська біля будинку № 8 в м.Запоріжжі, керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці зупинки та в медичному огляді відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову суду скасувати та провадження в справі закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що про винесення зазначеної постанови та про наявність щодо нього справи про адміністративне правопорушення він довідався при зверненні до сервісного центру з питань отримання категорії «С».

Відомості, зазначені в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсності, оскільки 15 червня 2015 року його не зупиняли працівники поліції, він не керував транспортним засобом ВАЗ НОМЕР_1 , та не користувався таким автомобілем. Крім того, зазначена в постанові суду адреса: вул.Автодорожна, 19, - не його, він проживає по АДРЕСА_2 , судових повісток та постанови він не отримував.

Після отримання постанови в поліції він з`ясував, що 15 червня 2015 року працівниками поліції були вилучені у правопорушника водійське посвідчення НОМЕР_2 , видане 30 березня 1999 року на його ім`я.

Проте, зазначене посвідчення ним було втрачено у 2014 році і 30 січня 2015 року отримане нове водійське посвідчення НОМЕР_3 , яке знаходиться у нього.

На його думку, хтось скористався його втраченим посвідченням водія при зупинці працівниками поліції, які в свою чергу належним чином не встановили особу водія, не впевнилися, що це не він, що призвело до безпідставного його притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в зв`язку з тим, що він не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при зазначених обставинах, постанова суду підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо нього - закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки згідно з наявними матеріалами, ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, згідно з матеріалами справи, копію постанови суду ОСОБА_1 отримав 17 листопада 2021 року, та вже 29 листопада 2021 року останнім подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Козлова О.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.283 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

В оскаржуваній постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Проте, сам ОСОБА_1 категорично заперечує вказані обставини.

Перевірити факт належного повідомлення ОСОБА_1 про час дату та місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості, оскільки згідно з наданими апеляційному суду матеріалами, матеріали справи були пошкоджені внаслідок прориву центральної магістралі водопостачання по вул.Чарівній в м.Запоріжжя та відбулось затоплення приміщення архіву суду.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи: Актом візуального обстеження приміщень підвалу будівлі Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чарівна, 117а, від 20 грудня 2018 року; інформаційним листом Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2018 року за №01-18/460/2018, адресованим начальнику архівного управління Запорізької міської ради.

Окрім копії оскаржуваної постанови інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 немає.

Під час апеляційного розгляду на запит суду отримано відповідь голови ліквідаційної комісії УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області про те, що в розпорядженні ліквідаційної комісії управління Державтоінспекції Запорізької області відсутні будь-які документи стосовно адміністративного правопорушення, що скоєне громадянином ОСОБА_1 .

Переглядаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Частиною першою статті 130 КУпАП (в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення) передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При формулюванні сутті правопорушення суд вказав на те, що ОСОБА_1 15 червня 2015 року керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці зупинки та в медичному огляді відмовився у присутності двох свідків (порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України).

Разом з цим, дії ОСОБА_1 кваліфіковані судом за ч.1 ст.130 КУпАП як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (порушення п.2.9а Правил дорожнього руху України), що є іншим за своїм складом правопорушенням.

Викладене свідчить про те, що суд не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи, у наслідок чого прийняте в справі рішення має істотні суперечності.

В постанові суду перелічені досліджені докази (протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків), але їх зміст не розкритий та аналіз цих доказів відсутній. Тому неможливо встановити, які саме обставини ці докази підтверджують чи спростовують.

В ході апеляційного розгляду сторона захисту стверджувала, що 15 червня 2015 року ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, вказаним в постанові, він взагалі ніколи не користувався таким транспортним засобом та його не зупиняли працівники поліції у зазначений день, посвідчення водія не вилучали.

На спростування вказаних доводів в наявних матеріалах справи відомостей немає.

Доводи апелянта про те, що посвідчення водія ним було втрачено у 2014 році і 30 січня 2015 року він отримав нове посвідчення водія НОМЕР_3 , теж не спростовані.

Разом з цим, відповідно до інформації, отриманої на запит апеляційного суду з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру МВС України, станом на 20 січня 2022 року громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30 січня 2015 року, у відділенні РЕР №3 м.Запоріжжя, дійсно отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 з дозволеними категоріями «В1, В».

В свою чергу, судочинство в справах про адміністративні правопорушення має ґрунтуватися на таких конституційних засадах як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

При цьому, особа, яка притягається до відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62, 129 Конституції України).

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції констатує, що в наявних матеріалах справи немає достатніх доказів, які б були переконливими та беззаперечно доводили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

З урахуванням зазначеного, постанова суду першої інстанції не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження в справі з підстав, визначених п.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 червня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 червня 2015 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/4330/15