Номер провадження: 33/813/634/22
Номер справи місцевого суду: 947/2795/22
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Дубрянської Н.О., адвоката Малої А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2022 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 22.12.2021 року о 14:00 год. на пр.-ті Небесної Сотні, 10/6 в м. Одесі, ОСОБА_1 керуючи автомобілем BMW державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.

Не погоджуючись з постановою Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2022 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що автомобіль за кермом якого він сидів, рухався;

2)судом першої інстанції не було з`ясовано того факту, що пояснення свідків та відеозаписи, які приєднані до матеріалів справи не містять того факту, що транспортний засіб рухався, зупинився, або починав свій рух;

3)особа, яка пропонувала пройти тест на стан алкогольного сп`яніння та особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення це різні особи, а отже, оскільки посадова особа, яка складала протокол на ОСОБА_1 не пропонувала йому пройти медичне обстеження на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснювала йому права та обов`язки, а ОСОБА_1 не керував автомобілем, то він і не повинен був проходити медичне обстеження, а тому в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення.;

4)протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушеннями, містить виправлення;

5)постанова суду першої інстанції не містить обґрунтовані висновки та підстави для застосування судом ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, визнати що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Малої А.М., яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №220433 від 22 грудня 2021 року з якого вбачається, що 22.12.2021 року о 14:00 год., в м. Одеса по пр-ту Н. Сотні, 10/6, ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 523 державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився;

-пояснення ОСОБА_2 з яких вбачається, що 22.12.2021 року приблизно о 14:00 год. невідомий їй чоловік, з явними ознаками алкогольного сп`яніння сів в транспортний засіб BMW 523 державний номерний знак НОМЕР_1 та намагався виїхати з парковки. ОСОБА_2 в цей час гуляла з двома дітьми. Старша дитина перелякалася коли водій почав в такому стані їхати, тому ОСОБА_2 зупинила його та забрала ключі від автомобіля. Заблокувала транспортний засіб, щоб він далі не поїхав, та викликала працівників поліції, щоб вони прийняли відповідні міри;

-роздруківка з бази даних поліції про те, що відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був складений протокол №473038 від 13.04.2021 року о 12:20 год за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-відеозапис події, яка сталася 22.12.2021 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_2 (яка викликала поліцію), на камеру, пояснює працівникам поліції, що водій ОСОБА_1 намагався їхати на своєму транспортному засобі вперед, і якщо б він це зробив то в`їхав у дерево. Потім поліцейські підійшли до транспортного засобу BMW 523 державний номерний знак НОМЕР_1 з якого ледве вийшов водій ОСОБА_1 . Поліцейські попросили водія надати їм свій технічний паспорт та надати водійське посвідчення. На питання, працівників поліції, назвати своє ім`я, водій ледве відповів, що його звати ОСОБА_3 . Також почав мляво пояснювати, що водійське посвідчення у нього відібрала нібито ОСОБА_2 . Однак, поліцейські пояснили ОСОБА_1 , що документи знаходяться у нього. Після довгих пошуків, водій надав поліцейським свої документи. ОСОБА_1 запитав у поліцейських, з яких підстав вони до нього підійшли, поліцейські повідомили, що є підозра, що останній керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів: «ну и что». Поліцейські пояснили, що відповідно до закону, керувати транспортними засобам иу стані алкогольного сп`яніння заборонено, на що ОСОБА_1 відповів: «ну и что». Потім ОСОБА_1 сказав, що він же нікого не збив. Потім працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», або проїхати до медичної установи. ОСОБА_1 відмовився. Потім ОСОБА_1 було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на нього буде складено адміністративний протокол. Дана подія фіксувалася за допомогою відеокамер поліцейських та у присутності свідка ОСОБА_2 . Також, ОСОБА_1 цікавився у поліцейських чи він не скоїв ДТП. На що йому було повідомлено, що ні, він не скоїв ДТП, та і не зробить цього, оскільки його відсторонено від керування. Далі поліцейські відбирали письмові пояснення у ОСОБА_2 , яка додатково повідомила, що знаходилась вдома, вийшла на балкон, з якого і побачила, що даний транспортний засіб різко загальмував. Потім вона вийшла на вулицю з дітьми. Транспортний засіб BMW 523 на великій швидкості заїхав на дитячу площадку, тому ОСОБА_2 заблокувала його собою, щоб водій не зміг поїхати. Також вказала, що на асфальті мається слід від того, що водій газував. Тому вона відібрала ключі, щоб водій нікуди не поїхав.

Посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було з`ясовано того факту, що пояснення свідків та відеозаписи, які приєднані до матеріалів справи не містять того факту, що транспортний засіб рухався, зупинився, або починав свій рух не заслуговують на увагу з огляду на те, що на момент прибуття працівників поліції транспортний засіб не міг рухатися, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 забрала ключі від транспортного засобу.

Довід апеляційної скарги про те що особа, яка пропонувала пройти тест на стан алкогольного сп`яніння та особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення це різні особи, а отже, оскільки посадова особа, яка складала протокол на ОСОБА_1 не пропонувала йому пройти медичне обстеження на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснювала йому права та обов`язки, то він і не повинен був проходити медичне обстеження, а тому в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відображена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №220433 від 22 грудня 2021 року, відеозаписами, які містяться в матеріалах справи.

За ч. 2 ст. 130 КУпАП настає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Аналіз положень ч. ч. 1 та 2 ст. 130 КУпАП дає підстави для висновку, що необхідною умовою кваліфікації адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП є встановлення вини за вчинення (факту вчинення) однієї з дій, яка передбачена в ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 130 частиною 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідно до положень ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19.12.2008 року), судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).

Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Зазначеною Інструкцією на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом передбачено лише проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.12. Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушеннями, оскільки містить виправлення є слушним, однак не є істотними та не впливає на суть вчиненого правопорушення, встановлені під час апеляційного розгляду обставини його вчинення, які підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження в установленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка інформаційного порталу Національної поліції від 24.12.2021 року, з якої вбачається, що протягом року ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Саме з цих підстав протокол серії ААД №220433 від 22 грудня 2021 року у відношенні ОСОБА_1 працівниками поліції був складений за ч.2 ст.130 КУпАП (вчинення повторного порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП протягом року).

Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 22.12.2021 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено одночасну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на той факт, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП однак в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Однак, за правилами ч. 8 ст. 294 КУпАП у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено, а відтак суд апеляційної інстанції позбавлений можливості призначити ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.2 ст. 130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова