Справа № 509/3805/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Євгеній Миколайович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: а зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 295184 від 29.07.2022 року, який надійшов до суду 14.09.2022 року 29.07.2022 року біля 13:00 год. знаходячись за місцем мешкання гр. ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу бабусі своєї дружини гр. ОСОБА_2 , які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та разом проживають за адресою: АДРЕСА_1 , чим своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд справи з`явився, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП заперечував. Пояснив суду, що не здійснював психологічного насильства відносно гр. ОСОБА_2 , яка доводиться бабусею його дружини. Пояснив що конфлікт виник на побутовому рівні, проте ніякого насильства в сторону бабусі дружини він не робив, намірів таких у нього взагалі не було і немає.

За клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності було допитано гр. ОСОБА_3 , дружину гр. ОСОБА_1 , письмові пояснення якої також долучені до протоколу. Будучи допитаною під присягою, свідок пояснила що вона дійсно з чоловіком проживають за адресою: АДРЕСА_1 разом з її бабусею ОСОБА_2 , їм прийшов лист, що бабуся хоче щоб вони з чоловіком виплачували 200 доларів США, а також сплачували витрати на комунальні послуги, та надавали кошти їй на ліки. При цьому бабуся, почала кричати до них «що вони ніхто», «сюди вас не кликала». В сторону ОСОБА_4 від бабусі звучало, що він «бомж та алкоголік». ОСОБА_5 своїми словами, криками вона провокувала їх на конфлікт, ОСОБА_6 довго мовчав, проте після такої критики і грубих слів від бабусі ОСОБА_6 сказав «б*ять, я не хочу з тобою розмовляти», свідок зазначила що ці слова бабуся немов добивалася почути від нього хвилин п`ятнадцять, адже до цього говорила високим тоном лише вона.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Реалізація цього принципу тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або штрафна) полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статею 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. Частина 2 вказаної статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, учинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З адміністративного протоколу серії ВАВ № 295184 від 29.07.2022 року слідує, що 29.07.2022 року біля 13:00 год. знаходячись за місцем мешкання гр. ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу бабусі своєї дружини гр. ОСОБА_2 , які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та разом проживають за адресою: АДРЕСА_1 , чим своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Протокол про адміністративне правопорушення містить загальні фрази обвинувачення, а саме «вчинив висловлювався нецензурною лайкою», «вчинив домашнє насильство психологічного характеру», що не дає змоги об`єктивно встановити обставини події. При цьому до протоколу додана копія рапорта чергового ВП № 1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, з якої слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 виник конфлікт, заявник ОСОБА_2 .

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від 28.07.2022 року слідує, що ОСОБА_2 вказала що чоловік внучки ОСОБА_1 в ході словесного конфлікту виражався в її адресу грубою нецензурною лайкою. Матеріальної шкоди не було заподіяно, фізичне насильство не застосовувалося.

З письмових пояснень заявника слідує, що 29.07.2022 року біля 13:00 год між нею та чоловіком онуки виник конфлікт, який він і спровокував з приводу того, що вона надала їм договір оренди житлового приміщення за вказаною вище адресою. ОСОБА_1 висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою та плюнув їй в обличчя. Натомість з письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_7 слідує що ніяких сварок з бабусею ОСОБА_1 не вчиняв, грубою нецензурною лайкою відносно неї не висловлювався.

До суду також разом з матеріалами справи надійшов СD диск з аудіозаписом, однак про його наявність не зазначено ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в в описі документів, доданих до матеріалів справи. При відтворенні вказаного аудіозапису прослуховується нецензурна лайка, однак суд не може встановити яким чином, де і коли даний аудіо запис був записаний, розмову яких людей на звукозаписі зафіксовано, ОСОБА_1 заперечував про наявність його голосу на даному аудіозаписі, походження якого йому невідоме, а тому наданий аудіозапис не може бути розцінений судом як належний та допустимий доказ по справі.

Конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_2 . ОСОБА_1 в даному випадку відсутня. Мав місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є психологічним насильством у розумінні норм Закону.

Тож, у даному випадку, з огляду на установлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, позаяк, у останнього був відсутній умисел на заподіяння шкоди психічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 , у той час, як у цій ситуації мав місце саме конфлікт.

Зокрема, свідок даючи покази під присягою вказувала на те, що бабуся сама спровокувала сварку, говорила на адресу її чоловіка неприємні для нього слова, провокувала його.

При цьому, суд, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що вчинені особою та наслідками, що настали.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Та у цьому випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом поза розумним сумнівом, а, відтак, ці доводи ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України.

Інакше кажучи, з фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім того, в протоколі прийняття її заяви взагалі не міститься пояснень щодо того, що ОСОБА_1 плюнув їй в обличчя, хоча про це зазначено в письмових пояснень, суд зауважує, що дата цих документів є однаковою 29.07.2022 року, проте в них містяться розбіжності.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення також не додано жодного доказу про притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 чи за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, які б свідчили про правильність кваліфікації вчиненого правопорушення за ознакою повторності саме за ч.2 с. 173-2 КУпАП.

Водночас, суд зауважує, що він позбавлений можливості самостійно визначати та конкретизувати дані протоколу, з урахуванням того, що у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява N 926/08), зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Тож, суд не вправі у цьому випадку визначати обставини, які свідчать про наявність всіх ознак об`єктивної сторони правопорушення у цій ситуації, адже підлягають доказуванню у порядку і у спосіб, що передбачені КУпАП, з урахуванням положень ст. 251 цього Кодексу щодо доказів, і мають кореспондуватися із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», тобто, суд позбавлений можливості встановити їх із самих лише слів учасників провадження про адміністративне правопорушення, без належних доказів і розкриття змісту.

При цьому, суд звертає увагу, що пояснення ОСОБА_2 хоча й містять у собі посилання на завдання шкоди її психічною здоров`ю, однак, в чому саме полягала така шкоди, зокрема, є незрозумілим.

Тобто, що саме змусило ОСОБА_2 побоюватись за свою безпеку, який саме прояв мала її емоційну невпевненість чи нестабільність.

Тобто, суд не встановив наявності у ОСОБА_1 умислу на вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_2 .

Окрім цього, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тому, у світлі всього вищевикладеного, у той час як провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а як наслідок, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 , оскільки він не піддається адміністративному стягненню за таких умов.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 7, 9, 173-2, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Суддя Є. М. Панасенко