25.10.2022 Єдиний унікальний номер 205/4193/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м.Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Шиян В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 334826, 22 червня 2022 року о 09-25 годині, водій ОСОБА_1 рухаючись по вулиці Ватутіна 2 в Новокодацькому районі міста Дніпра, повторно керував транспортним засобом МЕРСЕДЕС Спринтер, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився.

Отже, своїми діями ОСОБА_1 припустив порушення вимог п. 2.5 ПДР України та повторно вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 ч.2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою провину не визнав. Пояснив, що 22 червня 2022 року його було зупинено працівниками поліції. Причин зупинки названо не було. Під час перевірки документів, працівники поліції були здивовані, що за кермом знаходиться саме він а не громадянин ОСОБА_2 , який раніше керував зазначеним транспортним засобом. Йому декілька разів пропанували пройти медичне обстеження в медичному закладі на визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, на що він неодноразово погоджувався. Однак працівники поліції не поспішали везти його до лікарні. Під час спілкування обшукали машину, нічого забороненого не знайшли. Почали знов пропанувати пройти обстеження в медичному закладі, на що він знов погодився, але під час спілкування постійно пояснювали що йому не потрібно проходити медичне обстеження. При цьому просить суд звернути увагу, що відеозапис наданий співробітниками поліції зупиняється одразу, як тільки він каже що відмовляється від проходження огляду в медичному закладі. Хоча погодився на це він тільки з примусу працівника поліції. Після так званого не погодження, працівник поліції вимкнув камеру. Вважає дії працівників поліції не законними, просить суд відмовити у притягненні його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.2 КпАП України, оскільки вважає, що з боку працівників поліції було порушення інструкції під час складання протоколу, та наявні всі ознаки примусу.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Білий І.М. повністю підтримав пояснення водія, просить суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.2 КпАП України. Надав суду письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

У провину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог п. 2.5 ПДР, за якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 2 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, однією з форм об`єктивної сторони зазначеного адміністративного правопорушення є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження законності складеного протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було надано відеозапис з нагрудного відео реєстратора № 470237 .

Судом досліджено відеозапис з нагрудного відео реєстратора № 470237 інспектора Управління патрульної поліції в м. Дніпрі, на якому зафіксовано, що о 09:08:53 розпочинається відеозапис де зафіксовано водія ОСОБА_1 якого зупинено працівниками поліції, які під час перевірки документів цікавилися попереднім водієм автомобіля - ОСОБА_3 . При цьому водію не було роз`яснено причини зупинки, а одразу запропоновано пройти медичний огляду на визначення стану сп`яніння. У зв`язку з якими ознаками пропонувалося пройти медичний огляд саме в лікарні, працівниками поліції озвучено не було. Підставою направлення до медичного закладу для проведення огляду на визначення стану сп`яніння, було складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КпАП України. Під час спілкування працівники поліції обшукали автомобіль, декілька разів запропонували пройти медичне обстеження саме в лікарні, на що отримали впевнену згоду, при цьому направлення на проходження медичного огляду не виписували, а продовжували спілкування з водієм з різних підстав. Відеозапис з нагрудної камери неодноразово припиняється. Після неодноразових пропозицій пройти медичне обстеження на визначення стану сп`яніння, та отримання неодноразових погоджень пройти зазначене обстеження, о 09:22:05 отримують від водія ОСОБА_1 відмову від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння, і відео запис припиняється.

Таким чином згідно часу зазначеному на відео, час спілкування водія з працівниками поліції складає 14 хвилин, однак на наданому суду диску міститься відеозапис тільки 09:25 хвилин. Що відбувалося протягом 5 хвилин суду не відомо.

За клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Білого І.М. судом було витребувано з УПП в Дніпропетровській області повний запис відео реєстраторів з нагрудних камер поліцейських. Однак зазначену інформацію суду надано не було у зв`язку з тим, що вона не збереглась.

Дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ч.1 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.. 130 ч.2 КпАп України, є керування транспортним засобом в стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Такий порядок огляду на стан сп`яніння визначений ст.266 КУпАП.

Відповідно до ст.266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відео засобу.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 ч.1ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Попереднє складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст.. 130 ч.1 КпАП України відносно водія, не є підставою для зупинки транспортного засобу.

Згідно п.2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Пункт 4 вказаної інструкції передбачає що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 334826 від 22 червня 2022 року у водія ОСОБА_1 було встановлені наступні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук.

Переглядаючи відео з боді камер № 470237 судом не встановлено проведення працівниками поліції огляду на виявлення ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Водій спілкується з поліцейськими спокійно, реакцію зіниць очей у нього ніхто не перевіряє. При цьому суд звертає увагу, що такі ознаки наркотичного сп`яніння як тремтіння пальців рук, не зазначено в переліку ознак наркотичного сп`яніння, визначених в п.4 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»

Далі, в порушення вимог ч.1 ст. 256 КУпАП та п. 6 розділу ІХ Інструкції, вказаний протокол не містить опису всіх дій водія ОСОБА_1 , щодо ухилення від медичного огляду. Тільки зазначено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відмовився. При цьому як вбачається в відео зафіксованого на боді камеру співробітника поліції, водій ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції співробітника поліції пройти обстеження на визначення стану сп`яніння, неодноразово погоджується, що не приймається співробітником поліції. З поведінки співробітника поліції вбачається що його не влаштовує така відповідь водія, і лише тільки після того як водій невпевнено погоджується з твердженням працівника поліції що він відмовляється від проходження медичного огляду у медичному закладі, відео переривається.

Окрім того, в порушення вимог статті 268 КУпАП, що підтверджується наданим відеозаписом, особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не роз`яснені його процесуальні права, зокрема й право користуватися юридичної допомогою адвоката в зазначеній ситуації.

Окремі пояснення ОСОБА_1 , з приводу зупинення його транспортного засобу та підстав відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, матеріали даної справи, не містять.

В протоколі про адміністративне правопорушення ААБ № 334826 від 22 червня 2022 року відсутній підпис водія, щодо роз`яснення йому процесуальних прав.

Суд також звертає увагу, що в порушенні вимог ч.1 ст.266 КУпАП матеріали справи взагалі не містять відомостей, щодо наявності направлення правопорушника на проходження огляду на стан сп`яніння у медичний заклад. Та підтвердження щодо відсторонення водія від керування у зв`язку зі складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст.. 130 ч.2 КпАП України.

В матеріалах справи міститься рапорт інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону ; УПП в Дніпропетровській області Догорова, з якого не вбачається причин зупинки транспортного засобу.

Окрім іншого, суд зазначає, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення певною особою такого адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року по справі №524/5741/16-а.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України „ Про національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

З даних відеозапису з відеокамер цих поліцейських було встановлено, що вони не мали на меті законним способом припинити керування транспортним засобом водієм, у якого на їх думку наявні ознаки наркотичного сп`яніння, і який при цьому неодноразово погоджувався пройти медичне обстеження на визначення стану сп`яніння в лікарні. Вони наполегливо продовжують схиляти водія відмовитися від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння, для фіксування порушення п.2.5 ПДР України.

Зазначені порушення при складанні адміністративного матеріалу в своїй сукупності не дають суду повних та обґрунтованих підстав для визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює надані працівниками поліції докази з точки зору їх достовірності та допустимості та вважає, що вони не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до п.1ст.247 КпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 130, 247, 268, 284 ч.3, 289, 291, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.130 КпАП України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подається до відповідного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В. Шиян