Номер провадження 33/816/14/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/10488/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.09.2021, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1

визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, оскільки винуватцем ДТП є водій іншого т/з, який рухаючись на значній швидкості в попутному напрямку, не дотримався п. 12.3. ПДР і допустив зіткнення т/з, її т/з від моменту початку руху проїхав значну відстань, а тому водій т/з Volkswagen фактично здійснював обгін її т/з зустрічною смугою руху, а не вчинив спробу ухилитися від зіткнення. Суть правопорушення, викладена у протоколі не відповідає фактичним обставинам, оскільки на момент зіткнення її т/з вже давно рухався, у ньому відсутні відомості про потерпілого та свідків ДТП, а відеозапис з відео реєстратора є недопустимим доказом і дії судді вказують на самостійне відшукування доказів її вини у вчиненні правопорушення.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.09.2021 ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, і на неї накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, 10.08.2021 об 11:30 в м. Суми вул. Троїцька, 20 ОСОБА_3 , керуючи т/з Mitsubishi Pajero Wagon, д. н. з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнилася у безпечності виконуваного маневру, в результаті чого допустила зіткнення із т/з Volkswagen Jetta, д. н. з. НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

Відповідно ч. 4-6 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дня до початку судового розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

21.09.2021 ОСОБА_3 через Ковпаківський районний суд м. Суми звернулася до Сумського апеляційного суду з апеляційною скаргою, розгляд якої був призначений на 18.10.2021 і за клопотанням ОСОБА_3 вказане судове засідання було відкладено на 30.11.2021, в яке вона будучи належним чином повідомленою, не прибула та подала письмове клопотання про його відкладення у зв`язку із перебуванням на лікуванні. При цьому просила залучити до справи електронний носій інформації. В судові засідання 15.02.2022, 28.04.2022 та 15.06.2022 ОСОБА_3 також не з`явилась, а 12.07.2022 направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яка призначена на 09.08.2022, посилаючись на те, що вона виїхала за кордон.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany), а у іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

«Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції» (справа «Смірнов проти України», рішення ЄСПЛ від 08.11.2005). При цьому саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», рішення ЄСПЛ від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).

Враховуючи, що свою позицію у справі ОСОБА_3 виклала в апеляційній скарзі з наданням додаткових доказів в ході судового розгляду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність ОСОБА_3 .

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад правосуддя відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 205730 від 10.08.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_3 , керуючи т/з, порушила вимоги п. 10.1 ПДР, що спричинило пошкодження т/з, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , згідно яких він рухався вул. Троїцька в м. Суми у напрямку КНП СОР «СОКЛ», а водій т/з Mitsubishi Pajero Wagon, д. н. з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з місця зупинки біля правого краю проїзної частини, не впевнилася у безпечності виконуваного маневру, не увімкнула світлового покажчика повороту, не надала переваги в русі т/з під його керуванням Volkswagen Jetta, д. н. з. НОМЕР_2 , внаслідок чого допустила зіткнення;

- схемою місця ДТП, яка містить дані щодо отриманих пошкоджень т/з Mitsubishi Pajero Wagon, д. н. з. НОМЕР_1 та Volkswagen Jetta, д. н. з. НОМЕР_2 ;

- відеозаписом події правопорушення з відео реєстратора т/з, який рухався позаду т/з Volkswagen Jetta, д. н. з. НОМЕР_2 та Mitsubishi Pajero Wagon, д. н. з. НОМЕР_1 , який свідчить про механізм виникнення ДТП, розташування т/з на проїзній частині та дії кожного з водіїв у момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність у її діях порушення правил дорожнього руху, що призвели до зіткнення т/з, та наявність порушень ПДР у водія іншого т/з, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать наведеним вище доказам.

Так, відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, крім іншого, т/з. Оскільки диспозиція зазначеної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, включаючи осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі та у постанові судді присутнє посилання на порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 10.1 ПДР, згідно яких «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». При цьому «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно водія ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останньої (ст. 254, п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП).

Водій ОСОБА_4 , рухаючись прямолінійно на своєму т/з Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 у своїй смузі руху вул. Троїцька в м. Суми, мав всі підстави розраховувати на відсутність будь-яких перешкод у русі і дотримання іншими учасниками дорожнього руху ПДР, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що водій ОСОБА_4 фактично здійснював обгін її авто зустрічною смугою руху, не заслуговують на увагу та задоволенню не підлягають, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. При цьому працівниками поліції, які прибули за викликом на місце ДТП, порушень правил дорожнього руху в діях водія (потерпілого) ОСОБА_4 установлено не було і протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього не складався.

Твердження ОСОБА_3 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено свідків ДТП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно положень цієї норми закону свідки зазначаються тільки, якщо вони є, проте матеріали справи не містять будь-яких даних про наявність свідків ДТП, а, відтак, такі відомості не могли бути занесені до протоколу. Не зазначення в протоколі потерпілого ОСОБА_4 , на що звертає увагу в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 , не впливає на законність і обґрунтованість судового рішення чи на визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим або недостовірним доказом.

З аналогічних підстав апеляційний суд не може прийняти до уваги і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про визнання недопустимим доказом відеозапису з відео реєстратора, оскільки цей відеозапис був наданий суду потерпілим ОСОБА_4 , що узгоджується з вимогами ст. 251, 269 КУпАП, згідно яких доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються крім іншого, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а потерпілий має право надавати суду докази.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, дотримавшись положень ст. 268, 279, 280 КУпАП, а тому винесена постанова є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, внаслідок чого це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.09.2021 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а її апеляційну скаргу на цю постанову судді без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов