"07" вересня 2022 р. Справа № 363/1693/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2022 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Шубочкіна Т.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.06.2022р. серія ААБ № 043648, гр. ОСОБА_1 , 18.06.2022р. близько о 00.30 год. в м. Вишгород по пр-ту. Шевченка, 2, керував транспортним засобом марки «Сітроєн», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, тим самим, ОСОБА_1 здійснив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначив, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та пояснив, що він є військовослужбовцем та 18.06.2022 року в нічний час доби дійсно рухався на автомобілі по пр. Шевченка у м. Вишгород. В подальшому його автомобіль було зупинено особами, які перебували в формі поліцейських. Під час зупинки автомобіля ОСОБА_1 було названо вказаним особам пароль, оскільки він рухався під час комендантської години, однак працівники поліції не відповіли йому паролем, що викликало у нього сумнів та настороження, оскільки у вказаних осіб була зброя та ОСОБА_1 вважав це загрозою для свого життя. Також зазначив, що після його зупинки його автомобіль було взято в коло не менш 4 патрульними автомобілями, алкогольні напої не вживав та вимагав у працівників поліції запросити на місце військову службу правопорядку для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він є військовослужбовцем, однак така вимога була проігнорована, натомість на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, в присутності двох свідків, які прибули на місце по дзвінку поліції та також були озброєними. В подальшому він отримав копію протоколу, попрямував додому та після закінчення комендантської години прибув до найближчого закладу охорони здоров`я, де пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, згідно висновку якого не підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння. Просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 18.06.2022р. близько о 24 години ночі він, перебуваючи в групі ДФТГ, разом із працівником поліції, оснащенні зброєю, патрулювали м.Вишгород. Працівник поліції зупинив автомобіль, в якому знаходилися правопорушник та ще одна людина. Спочатку він підійшов ближче до автомобіля із цікавості, а потім його було запрошено в якості свідка. Водій відмовився підписати протокол. Із автомобіля почувався запах алкоголю, а сам ОСОБА_3 перебував в збудженому стані, йому постійно хотілося води. Він вважає, що це є ознаками алкогольного сп`яніння. Так як в автомобілі була ще одна людина, точно не може сказати, що тхнуло безпосередньо від водія.

Судом вживались заходи щодо виклику у судове засіданні свідка ОСОБА_4 та працівників поліції, якими було складено даний протокол для надання пояснень по суті справи, однак останні до суду не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступного.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Так, адміністративна відповідальність осіб за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 визначені особливості формування матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Згідно пункту 7 розділу Х вказаної Інструкції не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно долученого до протоколу рапорту інспектора Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Собко С. свідками складання протоколу стосовно ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які є учасниками ДФТГ. Разом з тим, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вказані особи були озброєними та прибули на місце за дзвінком поліцейських. Крім того, зазначені особи викликались судом для надання пояснень з метою з`ясування обставин складання протоколу стосовно ОСОБА_1 , однак, ані свідок, ані особа, яка склала протокол, до суду не прибули. Вказане свідчить про наявність підстав вважати зазначених осіб такими, щодо яких є сумніви в їх неупередженості.

Що стосується показань свідка ОСОБА_2 , то суд зазначає, що останній до автомобіля близько не підходив, був запрошений свідком для фіксації відмови водієм від проходження освідування на предмет алкогольного сп`я ніння.

Відповідно до п. 3.2 розділу ІІІ Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого 14.02.2018 року № 3/02-18) "Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення", оригінал справи про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом у триденний строк з моменту його складення надсилається до районного, районного у мiстi (мiського, мiськрайонного) суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення було складено 18.06.2022 року, а справа надійшла до суду лише 27.06.2022 року.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст.130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів та подання їх до суду, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Наявність відеофіксації правопорушення в сукупності з іншими доказами може свідчити про наявність вини у діях особи, зокрема за ч. 1 ст. 130 КУПАП, у разі відображення на такому відеозаписі факту керування особою транспортним засобом та факту перебування такої особи у стані алкогольного чи іншого сп`яніння. До суду інспектором поліції були надані диски із відеозаписом ніби то фіксації правопорушення, однак, в протоколі про адміністративне правопорушення, як додаток, данні диски не заявлені, з відео неможливо встановити на якій пристрій воно було знято, бо ніяких написів, позначок або інших ідентифікуючих ознак на відео не міститься, а тому суд не може вважати їх належним доказом.

Також, звертає на себе увагу той факт, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія, що суперечить вимогам ст.ст. 260, 265-1 КУпАП (глава 20 Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення), якими передбачено обов`язок співробітників поліції тимчасово вилучати посвідчення водія, оскільки ст.130 КУпАП вбачає накладення стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом.

Крім того, з наданого до суду висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», вбачається, що ОСОБА_1 18.06.2022 року о 09.00 годині в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до зазначеного, працівниками поліції не здійснено всіх необхідних дій для встановлення, з`ясування та фіксування обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 043648 від 18.06.2022 року складено з порушеннями вимог КУпАП, тому не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Виходячи з положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 287, 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В.Шубочкіна