ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2022 року м. Одеса

Справа: 509/3560/22

Провадження: 33/813/1129/22

Одеський апеляційний суд в складі :

головуючий : Бездрабко В.О.,

cекретар судового засідання : Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2022 року, прийняту під головуванням судді Панасенка Є.М., у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого: АДРЕСА_2 ,

встановив:

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП, та відносно нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з конфіскацією грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення - 60,00грн., відповідно до акта добровільної видачі від 26 серпня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 26 серпня 2022 року, близько 17:00год., в смт Овідіополь Одеського району Одеської області по вул. Добровольській, здійснював перевезення пасажира транспортним засобом "Tayota Camry" реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме здійснив перевезення пасажира ОСОБА_2 без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без ліцензії на право перевезення пасажирів, чим порушив п.21 ст.7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", а також положення Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським була порушена процедура документування адміністративного правопорушення, що унеможливлює визнання його в якості допустимого доказу.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення був складений внаслідок провокаційних дій ОСОБА_2 по завданню правоохоронців, оскільки останній попросив його підвезти саме до того місця, де на них чекали поліціанти, якими і був складений протокол відносно нього.

Крім того, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1ст. 164 КУпАП в частині здійснення пасажирських перевезень без ліцензії може бути лише суб`єкт господарювання, яким він не є.

Зазначив, що вказана норма є бланкетною, оскільки вимагає встановлення не тільки факту вчинення певного діяння, а також встановлення факту порушення цим діянням певних положень Закону (або підзаконного акту), з посиланням на цей Закон (або підзаконний акт).

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, яку саме ліцензію він повинен мати, а тому є недоведеним факт наявності в його діях складу інкримінованого йому правопорушення.

Також зазначив, що з метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, суду необхідно було встановити всі характеризуючі ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

Вказав, що поодинокий факт перевезення пасажира не доводить того, що особа, яка перевезла одного пасажира займається господарською діяльністю, а тому за недоведеністю систематичності перевезень у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 164 КУпАП.

Послався на те, що він є особою похилого віку, отримує мінімальну пенсію, має захворювання, які вимагають додаткових коштів для проведення постійного лікування, з приводу чого він погодився підвезти пасажира. Також просив, у разі визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.164 ч.1 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП визнати це правопорушення малозначним, звільнити його від відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Батуріна С.Є., який просив апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи та зібрані докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є доказами, на підставі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №746273 від 28 серпня 2022 року встановлено, що цього ж дня близько 17:00год. в смт Овідіополь, Одеського району Одеської області по вул. Добровольській, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Tayota Camry", 2004року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажира ОСОБА_2 без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження господарської діяльності, чим своїми діями порушив п.21 ст.7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", а також положення Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 погодився із протоколом та підписав його без зауважень, вказавши у протоколі, що здійснював перевезення пасажира (а.с.4). Такі ж свідчення виклав й у письмових поясненнях (а.с.7).

Відповідно до п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про автомобільний транспорт», цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів, а статтею 60 цього ж Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників щодо надання послуг з перевезень пасажирів передбачена відповідальність.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, необхідні документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення (ліцензії, договори, тощо).

За відсутності визначених діючим законодавством необхідних документів заборонено здійснення діяльності, пов`язаної із перевезенням пасажирів.

Встановивши, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажиру за плату, не маючи дозвільних документів на вчинення такої діяльності, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду викладені в постанові і були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Посилання ОСОБА_1 про те, що для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.164 КУпАП необхідне встановлення в діях фізичної особи ознак здійснення нею підприємницької діяльності, яка у тому числі має містити ознаки систематичності (не менше ніж три рази протягом одного календарного року), з посиланням на роз`яснення, що містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25 квітня 2003року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», суд апеляційної інстанції визнає неприйнятними.

Так, у зв`язку зі зміною законодавства, регламентуючого питання запровадження та здійснення господарської діяльності, до статті 164 КУпАП неодноразово вносилися відповідні зміни, у тому числі до частини першої вказаної норми права. Аналіз диспозиції ст.164 ч.1 КУпАП, в редакції станом на 26 серпня 2022року, не дає підстав вважати, що до адміністративної відповідальності може бути притягнена фізична особа лише у разі систематичного порушення порядку провадження господарської діяльності. Сам по собі факт вчинення особою адміністративного правопорушення щодо здійсненняпровадження господарської діяльності з перевезення пасажирів без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання необхідної ліцензії на провадження цієї діяльності, становить склад правопорушення, за який передбачена відповідальність за ст.164 ч.1 КУпАП.

Отже, висновки суду першої інстанції про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є правильними та підтверджуються зібраними і перевіреними в ході розгляду справи доказами.

Разом із цим,на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при призначені адміністративного стягнення не в повній мірі врахований ступінь вини ОСОБА_1 , його майновий та фізичний стан, обставини, що пом`якшують його відповідальність, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №746273 від 28 серпня 2022 року та додані до нього матеріали не містять даних про те, що ОСОБА_1 здійснював регулярну, постійну та суттєву діяльність, надаючи послуги з перевезення пасажирів.

При цьому встановлено, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку, пенсіонером за віком, розмір пенсії якого становить 2100,00грн. на місяць, раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався. Надані суду матеріали свідчать, що ОСОБА_1 хворіє на цукровий діабет, страждає на ішемічну хворобу серця, нещодавно ним перенесена операція на око з видалення катаракти, що потребує значних коштів на лікування.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції адвокат Батурін С.Є. пояснив, що призначений ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000,00грн. є для останнього непомірним для сплати, у зв`язку із перебуванням останнього у скрутному матеріальному становищі.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зваживши на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 164 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164 КУпАП, скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1ст.164 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: В.О. Бездрабко