Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 274/3716/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14.10.2022 м. Гребінка

14 жовтня 2022 року суддя Гребінківського районного суду Полтавської області Татіщева Я.В., розглянувши матеріалами адміністративної справи про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 123 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 26.07.2022 року серії ААБ №028526, складений інспектором СРПП Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Лісовським М.В., із якого вбачається, що 26.07.2022 року о 18 год. 49 хв. водій ОСОБА_2 у м.Бердичів по вул. Житомирській, керуючи автомобілем Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_2 , проїхав залізничний переїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п. 20.5 в.

Цими діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.123 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Пунктом 1.3.ПДР України, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Пункт 20.5 ПДР України передбачає, що рух через переїзд забороняється, якщо: а) черговий по переїзду подає сигнал заборони руху - стоїть до водія грудьми або спиною з піднятим над головою жезлом (червоним ліхтарем чи прапорцем) або з витягнутими в сторони руками; б) шлагбаум опущений або почав опускатися; в) увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума; г) за переїздом утворився затор, який змусить водія зупинитися на переїзді; ґ) до переїзду в межах видимості наближається поїзд.

Разом з тим, частиною 2 ст.123 КУпАП України встановлена відповідальність водія саме за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Водночас, під час дослідження/перегляду диску VIDEX DVD-R 4.7Gb, що був доданий до протоколу як електронний доказ, було встановлено, що на відеозаписах зафіксовано факт в`їзду на залізничний переїзд на забороняючий (червоний) сигнал світлофора автомобілів, але з доданого відео неможливо розпізнати марки, державні номерні знаки транспортних засобів, тобто з відео не вбачається, що саме автомобіль Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 проїхав залізничний переїзд на забороняючий (червоний) сигнал світлофора.

Крім того, матеріали справи не містять посилання на те, за допомогою яких саме технічних засобів здійснювалася відеофіксація, тоді як у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Суддя звертає увагу на те, що один протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для встановлення вини ОСОБА_3 , оскільки вина правопорушника повинна підтверджуватись сукупністю доказів.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію.

Таким чином, надані відеозаписи не можуть бути належними доказами у справі.

При цьому ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

До того ж, само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адмінправопорушення, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту»

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 123 ч. 2, 256, 283-285 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.123 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Посвідчення водія, НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_2 .

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Я. В. Татіщева