Номер провадження: 33/813/341/22
Головуючий у першій інстанції Попревич В.М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання - Дерезюк В.В.,

адвоката Черкеса Віталія Олександровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Гулієвої Тетяни Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Черкеса Віталія Олександровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Гулієвої Тетяни Володимирівни на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 85 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду адвокат Черкес В.О., захисник Гулієвої Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження по адміністративній справі.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Черкес В.О. посилається на те, що:

-ОСОБА_1 , як особа, що притягається до адміністративної відповідальності не отримувала протокол про адміністративне правопорушення та взагалі не була обізнана про розгляд щодо неї справи про адміністративне правопорушення.

-Протокол про адміністративне правопорушення було складено пізніше ніж через 24 години (через 2 місяці).

-ОСОБА_1 не було роз`яснено її права та обов`язки, як особі яка притягається до адміністративної відповідальності

-Особа яка складала протокол про адміністративне правопорушення порушила права ОСОБА_1 передбачені ст.ст.256, 268 КУпАП.

-У оскаржуваній постанові відсутні посилання на конкретні дії чи бездіяльність ОСОБА_1 , що могли б утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, що свідчить про відсутність такого складу в діях цієї особи.

-Протокол складений на підставі доказів, що не мають юридичної сили

-Суд першої інстанції порушив права ОСОБА_1 передбачені ст. 268 КУпАП.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Черкеса В.О., захисника - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч.7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №433 від 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 будучи головним бухгалтером ПрАТ «ОДЕСАВИНПРОМ», код 00412027, допустила порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, передбачене: п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.10 зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додатну вартість у сумі 5670274 грн основного платежу та 1417569 грн штрафних санкцій, відповідно до акту перевірки №329/3-00-07-01/00412027 від 08.10.2021, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

З акту документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Одесавинпром» дотримання своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АНВФ «Криниця» від 08 жовтня 2021 №329/34-00-07-01/00412027 вбачається, що перевіркою встановлено порушення ПрАТ «Одесавинпром»: пункту 44.1, ст. 44, п.п.198.1, 198.2, 198.3, ст. 198 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 5 670 274 грн. у тому числі: - листопад 2020 року на 5 012 034 грн., - грудень 2020 року на 658 240 грн.

Відповідальними особами за ведення фінансово-господарської діяльності ПрАТ «Одесавинпром» у період порушень були: генеральний директор ОСОБА_2 , призначений на посаду згідно наказу №51-ОС від 22 травня 2019 року та протоколу засідання Наглядової ради ПрАТ «Одесавинпром» №6 від 20 травня 2019 року; та головний бухгалтер ОСОБА_1 , призначена на посаду згідно наказу №390-ОС від 14 листопада 2013 року.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Так, за змістом частини першої статті 163-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає в разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, в тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП, щодо порушення порядку ведення податкового обліку, а саме: підприємством занижено податок на додану вартість у сумі 5670274 грн, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №433 від 08 грудня 2021 року, документальною позаплановою виїзною перевіркою податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 08 жовтня 2021 №329/34-00-07-01/00412027.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , як особа, що притягається до адміністративної відповідальності не отримувала протокол про адміністративне правопорушення та взагалі не була обізнана про розгляд щодо неї справи про адміністративне правопорушення, то вказані доводи апеляційним судом не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме.

Копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП від 08 грудня 2021 року остання отримала 08 грудня 2021 року, що підтверджується її підписом у протоколі.

16 грудня 2021 року матеріали адміністративної справи надійшли до Приморського районного суду м. Одеси та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 28 грудня 2021 року.

Для громадян доступний сервіс «Судова влада України» на якому можливо відслідкувати рух справи у розділах «стан розгляду справ» та «розклад засідань».

28 грудня 2021 року на електронну адресу районного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання з підстав необізнаності про причини притягнення до адміністративної відповідальності та ознайомленням з матеріалами справи.

Особа, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження(ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Аналізуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що апелянт була обізнана про стан відомого їй судового провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не було роз`яснено її права та обов`язки, як особі яка притягається до адміністративної відповідальності також спростовуються матеріалами справи, а саме підписом в протоколі про адміністративне правопорушення про роз`яснення її права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Щодо посилання апелянта на несвоєчасність складання протоколу про адміністративне правопорушення, який складено через 2 місяці після моменту виявлення адміністративного правопорушення, в той час як закон передбачає його складання не пізніше 24 годин з моменту виявлення, то вказане твердження не є обставиною, яка унеможливлює прийняти законне рішення, та не впливає як на доведеність обвинувачення, так й не має будь-яких правових наслідків щодо суті обвинувачення, викладеного у протоколі, що, в свою чергу не призвело до унеможливлення доведеності винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому їй правопорушенні, та не порушило її право на захист.

Також апелянтом надано разом з апеляційною скаргою копію скарги, яку приватне акціонерне товариство «Одесавинпром» надіслало до Державної податкової служби України за вих.№256 від 23 листопада 2021 року про перегляд та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 08 листопада 2021 року №1, винесеного Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків. Вказаним апелянт підкреслив, що головне порушення полягає в тому, що суд першої інстанції помилково не пересвідчився в тому, що податкове зобов`язання, яке нібито свідчить про наявність порушення податкового обліку ПрАТ «Одесавинпром» є неузгодженим, що виключає наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 як головного бухгалтера ПрАТ «Одесавинпром».

07 вересня 2022 року Державна податкова служба України прийняла рішення про результати розгляду скарги, яким відмовила в задоволенні адміністративної скарги, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП від 08 листопада 2021 року №№1 залишила без змін.

Таким чином, істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Додані до матеріалів провадження копії судових рішень інших судів, не мають преюдиціального значення в даній справі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» лише висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Черкеса Віталія Олександровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Гулієвої Тетяни Володимирівни залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева