Справа №577/1048/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кравченко В. О.
Номер провадження 33/816/183/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 серпня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Могиленець А. М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 577/1048/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2022, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Бушта В. О.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки декілька разів продував прилад «Драгер», однак останній не показував жодного результату, при цьому працівники поліції не змінювали одноразові трубки у «Драгер» і він постійно дув у одну. В судове засідання не було викликано свідків, хоча він на цьому наполягав, суддя не мав права робити висновки із відеозапису, оскільки подія відбувалась на блок-посту територіальної оборони Конотопського району і він почував себе не комфортно. Також не витребувано у поліції документів на алкотестер «Драгер», щоб пересвідчитися, що він має відповідний сертифікат та пройшов належну перевірку у відповідності до чинного законодавства.

Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2022 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування т/з. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 25.03.2022 о 17:00 на автодорозі між селами Вирівка і Таранське керував т/з «ВАЗ-21099», д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано працівниками поліції пройти обстеження за допомогою приладу Драгер або в лікарні, на що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Бушти В. О., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 236028 від 25.03.2022, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з або в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- виписаним поліцейським направленням на огляд водія т/з із метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я (а. с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого водій ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «DRAGER » на місці зупинки т/з (а. с. 3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , згідно яких у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки т/з, так і в закладі охорони здоров`я (а. с. 4, 5);

- відеозаписами подій правопорушення, на якому зафіксовані обставини огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Водію запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу «Alkotest Drager», на що останній погодився, однак під час спроб продуття алкотестеру не виконував рекомендації поліцейського, в той час як йому неодноразово пояснювалось як це зробити. ОСОБА_1 фактично імітував процес продуття, а потім взагалі відмовився від такого огляду, у зв`язку з чим поліцейським було запропоновано проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився, пояснюючи, що в цей день вживав алкогольні напої. Будь-яких заперечень з приводу проходження огляду на стан сп`яніння від останнього не поступало (а. с. 6).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч. 6 ст. 266 КУпАП), а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», оскільки лише цей нормативно-правовий акт регламентує процедуру фіксації відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду як на місці зупинки т/з, так і у закладі охорони здоров`я.

Так, відповідно п. 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», водій т/з, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення були дотримані працівником поліції при складанні протоколу.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, тому відповідні доводи апеляційної скарги також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають задоволенню.

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. Тhe United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, а навпаки декілька разів продував прилад «Драгер», однак останній не показував жодного результату, при цьому працівники поліції не змінювали одноразові трубки у «Драгер», а постійно дув у одну і ту же, то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки з відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що водій фактично імітував процес продуття, а потім взагалі відмовився від такого огляду (доводів про те, що водій мав проблеми з дихальною системою апеляційна скарга не містить), тобто такими своїми діями ОСОБА_1 фактично ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу на місці зупинки т/з. При цьому водій повідомив поліцейським, що в цей день вживав алкогольні напої.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності у судді документів на алкотестер «Драгер», оскільки згідно відеозаписів з нагрудних камер поліцейських останній до працівників поліції з приводу надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не звертався. При цьому законодавець надає водієві право пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в закладі охорони здоров`я у разі незгоди з показниками спеціального технічного засобу, про що було наведено вище. ОСОБА_1 ж взагалі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», а тому його доводи апеляційної скарги у цій частині не заслуговують на увагу.

Не можуть бути прийнятими до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що суддя суду першої інстанції не викликав свідків, оскільки справа розглянута на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення.

Будь-яких доказів того, що працівники поліції здійснювали який-небудь тиск/вплив на ОСОБА_1 з метою примушування його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як і того, що він звертався з відповідними заявами чи скаргами з приводу неправомірних дій поліцейських матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2022 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов