П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали адміністративної за протоколом складеного інспектором прикордонної служби 1 категорії 2-ї групи інспекторів прикордонного контролю віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майстром - сержантом ОСОБА_1 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.204-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №010603 від 12.05.2022 , встановлено, що о 18 год. 45 хв. 12.05.2022 року в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» на в`їзд в Україну прибув громадянин України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час здійснення прикордонного контролю інспектором прикордонної служби відбулося спрацювання БД «Ризик перетин», в подальшому, в ході проведення оперативно-перевірочних заходів офіцерами ВВБ та ПОРВ (з м.д. н.п. Чоп), а саме перевірки по БД «Ризик» встановлено, що інформація про перетин ДКУ на виїзд з України відсутня. Документи, які б надавали право виїзду особі чоловічої статі віком 18-60 років відсутні. Своїми діями порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України».

Дії громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кваліфіковано за ч.1 ст.204-1 КУпАП, а саме незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України.

До суду поштою надійшли письмові пояснення від адвоката Ліфлянчика С.І., який діє від імені гр.. ОСОБА_2 . Так, адвокат зазначає, що протокол є незаконним та таким, що не підлягає задоволенню. Як вказано у письмових поясненнях, 13.03.2022 року родина громадянина ОСОБА_2 прибула у пункт пропуску через державний кордон України «Вилок» для перетину. Годиною пізніше ОСОБА_2 самостійно прибув у вказаний пункт пропуску через кордон з метою влаштування своєї родини за кордом в Італії. Після перевірки документів йому надали дозвіл для перетину кордону. Проте, працівниками пункту пропуску через державний кордон України «Вилок» не була внесена інформація щодо виїзду з території України ОСОБА_2 та не поставлений штамп в паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий 09.06.2017 року, органом 1202, з невідомих причин, а ОСОБА_2 покладаючись на сумлінність працівників не перевірив дану обставинну. Після перетину кордону, ОСОБА_2 разом із родиною прибули до Венгрії, а потім до Італії, де він перебував до 11.05.2022 року. 12.05.2022 року о 18:45 годин, ОСОБА_2 прибув на міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)». Під час перевірки документів працівниками пункту пропуску було виявлено, що інформацію про перетин ДКУ на виїзд з України відсутня, тому було складено протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 010603.

При цьому адвокат вказує на те, що ОСОБА_2 , не мав наміру незаконного перетину кордону України, протокол складено на момент коли він повертався до України (при ц ому вказує, що обмеження щодо вїзду відсутні), він не винний в тому, що в його паспортний документ не відміток, та що ч.1 ст. 204-1 КУпАП, не передбачено відповідальність за відсутність відомостей у паспорті чи внутрішніх документах, /електронній базі прикордонних органів.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2022 матеріали адміністративної справи було повернуто до ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 94 прикордонного загону Західного регіонального управління ДПС України, для належного оформлення.

Повторно справа для розгляду до суду надійшла 09.08.2022 року.

У судове засідання ОСОБА_2 , не з`явився, про дату та час місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв, заяв не подавав. Згідно заяви яка міститься у матеріалах справи, йому було повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться в Ужгородському міськрайонному суді. При цьому на вказаний ним у заяві мобільний номер телефону було направлено електронну повістку у вигляді sms повідомлення. Інформація щодо розгляду справи була розміщена на сайті суду.

Представник ОСОБА_2 адвокат Ліфлянчик С.І., в судове засідання не з`явився, про дату та час місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв.

12.08.2022 від представника ОСОБА_2 , адвоката Демченко О.О. надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Згідно відмітки на поданому клопотанні з матеріалами справи ознайомлена 12.08.2022 року. В судове засідання адвокат Демченко О.О. не з`явилась, про причини неявки не повідомляла. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

16.08.2022 від представника ОСОБА_2 , адвоката Ліфлянчика Станіслава Ігоровича, надійшло клопотання/заява, в якій він просить : провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, закрити, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Зокрема адвокат вказує на те, що даний протокол вони вважають незаконним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки тих порушень, що стали підставою для повернення матеріалів адміністративної справи, так усунуто і не було.

У заяві вказано на те, що 13.03.2022 року родина громадянина ОСОБА_2 прибула у пункт пропуску через державний кордон України «Вилок» для перетину. Годиною пізніше ОСОБА_2 самостійно прибув у вказаний пункт пропуску через кордон з метою влаштування своєї родини за кордом в Італії. Після перевірки документів йому надали дозвіл для перетину кордону

Адвокат звертає увагу на те, що працівниками пункту пропуску через державний кордон України «Вилок» не була внесена інформація щодо виїзду з території України ОСОБА_2 та не поставлений штамп в паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий 09.06.2017 року, органом 1202, з невідомих їм причин.

Адвокат наголошує на тому, що ОСОБА_2 не відповідає за ведення інформації, щодо виїзду громадян України та проставлення відповідних штампів в паспортах. Тобто, вина ОСОБА_2 у тому, що сталося, відсутня.

Як вказано у клопотанні, після перетину кордону, ОСОБА_2 разом із родиною прибули до Угорщини, а потім до Італії, де він перебував до 11.05.2022 року. 12.05.2022 року о 18:45 годин, ОСОБА_2 прибув на міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)». Під час перевірки документів працівниками пункту пропуску було виявлено, що інформацію про перетин ДКУ на виїзд з України відсутня, тому було складено протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 010603.

Адвокат вказує на те, що в діях ОСОБА_2 складу правопорушення у вищезазначених правовідносинах не має, оскільки: 1. ОСОБА_2 не мав умислу незаконно перетнути кордон України, відповідно до вимог визначеної статті та не здійснював жодних незаконних дій для цього. Він приїхав на кордон, пред`явив документи і йому дозволили на їх підставі перетнути кордон. 2. Протокол складений в момент, коли ОСОБА_2 повертався на територію України, тобто він намагався повернутись до країни, а не навпаки, виїхати за її межі. При виїзді за її межі у державі в особі її представників питань до нього не було. Звертаю увагу, що для в`їзду на територію нашої держави громадян України жодних обмежень за віковою чи статевою ознакою немає. Він пред`явив паспорт, що дає йому право в`їзду та в`їхав. Паспорт не був підроблений, а додаткових документів прикордонники вимагати права не мали. В тому, що хтось йому не постав в паспорт якихось відміток ОСОБА_2 не винний, адже це не його обов`язок. 3.Особа не несе відповідальність за дії третіх осіб, тому ОСОБА_2 не може притягуватись до відповідальності за те, що працівники пункту пропуску «Вилок» не внесли інформацію про його перетин кордону України. 4. Ч. 1 ст. 204-1 КУпАП взагалі не передбачає відповідальності за відсутність якихось відомостей в паспорті громадянина чи внутрішніх документах/електронній базі прикордонного органу. Згідно до неї ОСОБА_2 повинен був пред`явити або підроблений паспорт, або паспорт з недостовірними даними, або намагатись перестрибнути паркан на кордоні, тощо. Однак не передбачає відповідальність за порушення порядку ведення реєстру прикордонним органом. Таким чином, на думку захисника в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а отже, протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 010603 від 12.05.2022 року є незаконним та протиправним.

Також адвокат звертає увагу на те, що в наданому новому адміністративному матеріалі жодні з наведених порушень, вказівки наякі містяться у постанові суду від 13.06.2022 не усунуті. Так, адвокат зазначає, що склад правопорушення відсутній, протокол складений з порушеннями, доказів вчинення правопорушення не надано. Рапорти і довідки це документи, що прикордонники можуть писати один одному і самостійно їх приймати до відома чи виконувати. Для суду та третіх осіб вони доказової сили не мають, а тому повинні сприйматись судом критично.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута у відсутність правопорушника, якщо він був своєчасно повідомлений про день та час розгляду справи. Виходячи з цього, суд дійшов висновку щодо можливості розглянути справу у відсутності ОСОБА_2 ..

Дослідивши адміністративні матеріали, суд приходить до наступного висновку:

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст .204-1 КУпАП передбачено відповіасльність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, що відповідно тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

З матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №010603 від 12.05.2022 , вбачається, що у вину ОСОБА_4 , інкримінується те, що під час здійснення прикордонного контролю інспектором прикордонної служби о 18 год. 45 хв. 12.05.2022 року в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» на в`їзд в Україну, відбулося спрацювання БД «Ризик перетин», в подальшому, в ході проведення оперативно-перевірочних заходів офіцерами ВВБ та ПОРВ (з м.д. н.п. Чоп), а саме перевірки по БД «Ризик» встановлено, що інформація про перетин ДКУ на виїзд з України відсутня. Документи, які б надавали право виїзду особі чоловічої статі віком 18-60 років відсутні. Своїми діями порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України». Дії громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кваліфіковано за ч.1 ст.204-1 КУпАП, а саме незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України.

Разом із тим, зі змісту письмових пояснень ОСОБА_4 , що містяться в матеріалах справи, він виїхав за межі території України 13.03.2022 приблизно о 16:00 годині, прибув до м. Виноградів, та в подальшому в пішому порядку перетнув кордон, в якому пункті пропуску він не пам`ятає. Згідно пояснень проходив митний паспортний контроль, по тому ж документу виїхав до Угорщини.

Згідно клопотань/заяв що надійшли від представника ОСОБА_4 , адвоката Ліфлянчик С.І., 13.03.2022 року родина громадянина ОСОБА_2 прибула у пункт пропуску через державний кордон України «Вилок» для перетину. Годиною пізніше ОСОБА_2 самостійно прибув у вказаний пункт пропуску через кордон з метою влаштування своєї родини за кордом в Італії. Після перевірки документів йому надали дозвіл для перетину кордону. Проте, працівниками пункту пропуску через державний кордон України «Вилок» не була внесена інформація щодо виїзду з території України ОСОБА_2 та не поставлений штамп в паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий 09.06.2017 року, органом 1202, з невідомих причин.

В ході дооформлення до матеріалів спраи було долучено:доопрацьована «Довідка-розяснення» відносно адміністративного правопорушення, витяг з БД «Ризик» щодо перетину ДКУ.

Разом із тим, слід зазначити, що до матеріалів справи не долучено висновок, довідку за результатами службової перевірки за фактом перетиння, у вказаний у письмових поясненнях дату та час ОСОБА_2 ДК, як і відомості про те, чи взагалі така проводилася.

Окрім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять і відомостей про те, чи з`ясовувались обставини щодо наявності в ОСОБА_4 документів, що давали б йому право перетину ДКУ, з огляду на те, що він є особо чоловічої статі віком від 18-60 року. При цьому, з доданої до матеріалів справи витягу з БД «Ризик» щодо перетину ДКУ вбачається, що 25.06.2022 року ОСОБА_4 здійснював перетин державного кордону у напрямку виїзд. Відомостей про відсутність в ОСОБА_4 документів, що давали б йому право перетину ДКУ така довідка не містить, а виїзд здійснено за тим же самим паспортним документом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Згідно ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Матеріали провадження не містять, а суду не було надано доказів того, що ОСОБА_4 , здійснив умисні дії направлені на незаконний перетин державного кордону та коли саме (дату, час, місце).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто - норми кримінального процесуального законодавства.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Факт в`їзду на територію України громадянина України не є свідченням незаконного перетинання або спроби незаконного перетинання державного кордону України.

Матеріали справи не містять жодних об`єктивних та фактичних даних, які б доводили, вчинення інкримінованого ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а висновок про незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України є припущенням, яке не підтверджується доказами.

Сам факт виїзду за територію України громадянина України не є свідченням незаконного перетинання або спроби незаконного перетинання державного кордону України і особа не може нести відповідальність за діяльність посадових осіб прикордонних служб щодо внесення/невнесення відомостей до баз даних та взагалі не може достеменно знати чи контролювати, чи були внесені відповідні відомості про перетин цією особою державного кордону у встановленому законом порядку.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (Kobets v.Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини"( Avsar v. Тигкеу).

Станом на 13.03.2022, зокрема Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою КМУ №57 не було врегульовано питання виїзду за межі території України категорії громадян України чоловічої статті віком від 18-60 років, які є непридатними або обмежено придатними до військової служби.

В контексті проголошених статтями 3, 8 Конституції України принципів гуманізму та верховенства права за наявності будь-яких сумнівів щодо тлумачення та застосування норм права, ці сумніви мають вирішуватися на користь людини.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Органи державної влади не можуть діяти свавільно та зобов`язані дотримуватись правил, які даватимуть можливість передбачити заходи, що будуть застосовані в конкретних правовідносинах. На підставі зазначеного особа може передбачати й планувати свої дії та розраховувати на очікуваний результат.

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Окрім того, відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, з метою забезпечення повноти розгляду справи про адміністративне правопорушення та у зв`язку з наявними недоліками, матеріали справи було наравлено для належного оформлення. Однак у ході до оформлення жодних належних доказів вчинення правопорушення ОСОБА_4 , додано не було.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, принцип презумпції невинуватості особи полягає в тому, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність зібраних у справі доказів не дозволяє з`ясувати об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення, суб`єктивну сторону правопорушення, про вчинення якого складено протокол та у вчиненні якого звинувачено ОСОБА_2 ..

Зазначене в своїй сукупності дає підстави для висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу приходить до висновку про закриття провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 204-1, 247, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 1 ст.204-1 КУпАП, - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош