Номер провадження: 33/813/757/22
Номер справи місцевого суду: 521/1327/22
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретарів судового засідання: Подуст Т.П., Тьосової Я.В.,

представника ОСОБА_1 адвоката Садаклієвої І.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп..

Відповідно до оскарженої постанови, ОСОБА_1 , 08.01.2022 року, о 02 год. 10 хв., у м. Одесі по вул. Малиновського,71, керував автомобілем «Mercedes-Benz 2320» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 (Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому закону порядку, що було зафіксовано на портативний відеореєстратор № 474605.

За даним фактом 08.01.2022 року співробітниками поліції складено протокол серії ААД № 220364 про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення, просив постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події правопорушення та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам по справі, а саме не врахував, що ОСОБА_1 взагалі не керував зазначеним автомобілем за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складений безпідставно.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в якому він посилається на те, що розгляд справи в суді першої інстанції проведено за його відсутністю, що позбавило його права подати скаргу в передбачені законом строки.

Заслухавши суддю-доповідача: пояснення ОСОБА_1 та його захисника Садаклієвої І.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Оскільки справа розглянута в суді першої інстанції за відсутністю ОСОБА_1 , постанова суду першої інстанції не була йому надіслана, а факт її отримання останнім 13.06.2022 року підтверджується матеріалами справи, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то вони заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги, оскільки оскаржене рішення постановлено з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Судді першої інстанції, крім положень КУпАП, слід було керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, алевимоги КУпАП та практики ЄС при розгляді справи в суді першої інстанції не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції, поза увагою судді залишився той факт, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення категорично заперечив та пояснив суду, що у зазначений в протоколі день та час, він не керував автомобілем «Mercedes-Benz 2320» державний номерний знак НОМЕР_1 . Звідки поліцейські взяли його анкетні дані, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення йому не відомо, але він припускає, що його ім`ям могла назватися особа, яка керувала автомобілем, оскільки раніше він займався перепродажем автомобілів, та не виключає, що вказаний автомобіль раніше він міг продати за дорученням, де були його анкетні дані.

Апеляційним судом переглянутий відеозапис, наданий на запит суду УПП в Одеській області, з якого вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №220364 від 08.01.2022 року відносно ОСОБА_1 , не останній, а інша особа називає працівникам поліції анкетні відомості ОСОБА_1 , які поліцейські зазначили в протоколі. При цьому, працівники поліції, не перевірили документи особи, яку вони затримали, а лише зазначили в протоколі, що особу встановлено за базою ІПНП.

За таких обставин, враховуючи пояснення ОСОБА_1 , а також зміст відеозапису з портативних відеореєстраторів співробітників поліції, який беззаперечно підтверджує той факт, що ОСОБА_1 не керував автомобілем в зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення час, дату та місці, а протокол відносно нього не складався який підтверджує, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, спростовуються доказами дослідженими судом, зокрема показаннями особи відносно якої складено протокол, а також відеозаписом з портативних відеореєстраторів співробітників поліції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість оскарженої постанови про визнання ОСОБА_1 винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин, суд погоджується з доводами апеляційної скарги, а тому вона підлягає задоволенню, постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справи відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністюв його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський