Справа № 308/2922/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
22.08.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Калинича І. І., та представника Закарпатської митниці ДМС Зубенка І.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Калинич І. І. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ТОВ «Юніверс», паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий органом 3201,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні).
Згідно з постановою, 22 лютого 2021 року, об 11 год 47 хв, у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав автобус марки «MAN», моделі «LIONS COACH R08», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , де в якості водія прямував громадянин України ОСОБА_1 , який повертався з Іспанії, де перебував у приватних справах. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю смугою руху «червоний коридор». При перетині митного кордону ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб. При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. Під час митного контролю транспортного засобу та речей ОСОБА_1 , окрім заявленого, був виявлений не вказаний у митній декларації та при усному опитуванні товар іноземного виробництва, а саме: одяг жіночий в асортименті іноземного виробництва, торгівельної марки «Anna Mora», різних моделей та розмірів, кількістю 61 одиниця, країна виробництва - Іспанія, із вказаною ціною на ярликах. Загальна вартість виявленого одягу становить 394 141,35 гривень. Вищевказаний товар був поміщений в одній дорожній сумці, яка знаходилась у багажному відсіку автобуса. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. У своїх поясненнях ОСОБА_1 виявлений одяг своєю власністю не визнав, і повідомив, що переміщує вказану сумку з Барселони до Києва, на прохання з виду знайомого йому чоловіка. Також ОСОБА_1 повідомив, що інші пасажири не мають жодного стосунку до товарів, виявлених під час митного огляду. Таким чином, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які у такій кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 472 Митного кодексу України.
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2021 року, виправлено описку у вказаній вище постанові, і датою її винесення встановлено 12.05.2021.
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Калинич І. І., просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, вважаючи, що такий пропущено через те, що копія оскаржуваної постанови на момент подання апеляційної скарги ні ОСОБА_1 , ні адвокату Калиничу І. І. направлена не була. При цьому, на думку апелянта, постанова суду є незаконною, висновки, викладені в ній - суперечать фактичним обставинам справи, тому судове рішення слід скасувати. Стверджує, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що твердження митного органу про те, що ОСОБА_1 , перебував в Іспанії у приватних справах і те, що саме він перебував за кермом автобуса під час перетину кордону, а не інший водій ОСОБА_2 (який визнав особисто цей факт, нотаріально підтвердивши його), не відповідають дійсності. Особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 спілкувався з працівниками митниці, позаяк на той момент був вільним, сидів на передньому сидінні автобуса. Вилучений митним органом товар ОСОБА_1 особисто не приймав для перевезення, багажну відомість заповняв той же водій ОСОБА_2 . Доказів того, що вказаний товар належить ОСОБА_1 у матеріалах справи немає. Окрім цього, лист власника товару іспанської фірми, від 24 березня 2021 року беззаперечно підтверджує той факт, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Так, у листі зокрема зазначено, що факт передачі через компанію перевізника в Україну колекції жіночих виробів для демонстрації на міжнародній виставці дійсно мав місце. Мета передачі була саме демонстрація на виставці, а не перепродаж. При цьому, у листі йдеться, що ціни, які зазначені на бирках товару є не актуальними для українського ринку, що підтверджується наданим фірмою інвойсом товару, який містить точні дані щодо кількості, найменування, фактурної вартості товару, яка суттєво різниться із тією, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, відповідно до інвойсу, вага товару є значно меншою, ніж 50 кг. Адвокат Калинич І. І. стверджує, що причиною недекларування товару, власником якого ОСОБА_1 не являється, є його необізнаність з митними правилами. Так, при митному оформленні він обрав смугу руху «червоний коридор», товар не був схований, доступ до нього нічим не утруднювався. Просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, вилучений митним органом товар повернути законному представнику іспанській фірмі для вивезення за межі України.
Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Калинича І. І., який підтримав апеляційну скаргу, представника Закарпатської митниці ДМС Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у розгляді справи бере участь його представник, адвокат Калинич І. І., апеляційний суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 , що передбачено вимогами ст. 294 КУпАП.
Доводи апелянта про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апеляційний суд визнає слушними з огляду на таке
Так, з матеріалів справи убачається, що копія оскаржуваної постанови не направлялась ні ОСОБА_1 , ні його представнику адвокату Калиничу І. І. Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 та його представнику адвокату Калиничу І. І. своєчасно подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відтак пропущений на апеляційне оскарження судового рішення строк поновлюється.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з беззаперечним та точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з приписами ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами…., протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта та іншими документами.
Відповідальність за ст. 472 МК України передбачена за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права дотримані, що місцевий суд всебічно та повно дослідив фактичні обставини справи, а відтак прийняв обґрунтоване, справедливе та законне рішення.
Апеляційний суд вважає, що факт порушення ОСОБА_1 митних правил у постанові судді місцевого суду зазначено правильно, кваліфікація його дій за ст. 472 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові та перевіреним в апеляційному суді доказам.
У письмових поясненнях ОСОБА_1 підтвердив, що не задекларував виявлений товар жіночий одяг іноземного виробництва, оскільки йому не було відомо, що у сумці саме цей товар, так як вказану сумку він переміщував із Барселони до Києва, на прохання з виду знайомої йому людини.
Вищевказані обставини підтверджуються митною декларацією від 22.02.2021, актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 22.02.2021 з фото таблицею, доповідною запискою головного державного інспектора-кінолога управління забезпечення протидії митним правопорушенням Закарпатської митниці Держмитслужби Тромпака В. І. від 22.02.2021, описом предметів від 22.02.2021.
Отже, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не було задекларовано та не заявлено при усному опитуванні жодних даних про товари іноземного виробництва, а саме: жіночого одягу в асортименті, іноземного виробництва, торгівельної марки «Anna Mora», різних моделей та розмірів, кількістю 61 одиниця, країна виробництва Іспанія, із вказаною ціною на ярликах.
Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 472 МК України адміністративного правопорушення, що полягає у недекларуванні товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних відомостей про товари (наявність, найменування або назва, кількість тощо), які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Тромкак В. І., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказував адвокат Калинич І. І. під час її розгляду, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.
Згідно ч. 1 ст. 197 МК України, у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та їх митне оформлення здійснюються органами доходів і зборів на підставі отриманих з використанням засобів інформаційних технологій документів, які підтверджують дотримання зазначених обмежень, виданих державними органами, уповноваженими на здійснення відповідних контрольних функцій, іншими юридичними особами, уповноваженими на їх видачу, якщо подання таких документів органам доходів і зборів передбачено законами України.
Згідно з ч. 2 цієї статті, переліки таких товарів (із зазначенням їх опису та коду згідно з УКТ ЗЕД), а також порядок видачі відповідних дозволів та їх обігу з використанням засобів інформаційних технологій затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 МК України, пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється.
Обмеження не поширюється на харчові продукти для власного споживання на суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро, що ввозяться у порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України (ч. 2 п.3 ст.378 МК України).
Відповідно до п. 1 Постанови Кабміну України від 21 травня 2012 р. №434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання» громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу. Згідно з п. 2 Постанови під час ввезення громадянами на митну територію України зазначених харчових продуктів здійснюється їх декларування (шляхом вчинення дій, усно або письмово за бажанням власника таких продуктів або на вимогу посадової особи митниці).
Отже, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які обмежені до ввезення та у цій кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.
Доводи апеляційної скарги про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються належними, достатніми та достовірними доказами. Так, у матеріалах справи відсутні дані про декларування ОСОБА_1 вказаного товару, у тому числі, в митній декларації. ОСОБА_1 у своїх поясненнях підтвердив перевезення вказаного товару та його недекларування у передбаченому законом порядку, між тим, зазначив, що він не був обізнаний з тим, що у сумці знаходиться товар, який підлягає декларуванню. Також апеляційний суд бере до уваги і те, що зазначені пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з іншими, дослідженими під час розгляду апеляційної скарги доказами, які є належними, послідовними, достовірними, та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_1 безумовно порушив митні правила, а саме не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які обмежені до ввезення та у цій кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню. З огляду на вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України правопорушення, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення та закриття провадження у справі, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Доводи апеляційної скарги про те, що за кермом автомобіля, в якому переміщувались не задекларовані товари, перебував ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє як такі, що повністю спростовані матеріалами справи, з яких убачається, що у зону митного контрою заїхав автобус під керуванням ОСОБА_1 , який і заповнював митну декларацію. При цьому, під час проведення митних формальностей ОСОБА_1 не заявляв, що він не є водієм транспортного засобу, а навпаки ствердив, що сумку, у якій було виявлено не задекларований товар, його попросила перевезти знайому йому на вигляд людина.
Тому, вказані твердження апелянта, а також нотаріально завірена заява ОСОБА_2 , розцінюється як форма захисту з метою уникнення відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил.
Із цих підстав, як такі, що не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 спілкувався з працівниками митниці, позаяк на той момент був вільним, сидів на передньому сидінні автобуса, а вилучений митним органом товар ОСОБА_1 особисто не приймав для перевезення, багажну відомість заповняв той же водій ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний товар ОСОБА_1 не належить, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 митних правил.
Як такі, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил за ст. 472 МК України та відповідно і не свідчать про відсутність у його діях складу цього правопорушення, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище визнає і доводи апеляційної скарги про те, що: лист власника товару іспанської фірми, від 24 березня 2021 року беззаперечно підтверджує той факт, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки у листі зокрема зазначено, що факт передачі через компанію перевізника в Україну колекції жіночих виробів для демонстрації на міжнародній виставці дійсно мав місце, мета передачі була саме демонстрація на виставці, а не перепродаж, ціни, які зазначені на бирках товару є не актуальними для українського ринку, що підтверджується наданим фірмою інвойсом товару, який містить точні дані щодо кількості, найменування, фактурної вартості товару, яка суттєво різниться із тією, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення; відповідно до інвойсу, вага товару є значно меншою, ніж 50 кг; причиною недекларування товару, власником якого ОСОБА_1 не являється, є його необізнаність з митними правилами; при митному оформленні він обрав смугу руху «червоний коридор», товар не був схований, доступ до нього нічим не утруднювався.
При цьому, апеляційний суд констатує, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ст. 472 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, - є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Поновити адвокату Калиничу І. І. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Калинич І. І. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2021 року, щодо ОСОБА_1 притягнутого до адміністративної відповідальності ст. 472 МК України, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН