Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19 липня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_1 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Кормушина Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 червня 2022 року щодо нього,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.06.2022 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 7 червня 2022 року о 08 годині ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Volkswagen Transporter" д/н НОМЕР_2 на 19 км а/д М-06 Київ-Чоп з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції побачили, що у нього червоні очі, і у них виникла підозра стосовно його перебування у стані алкогольного сп`яніння. Після пояснень про вживання ввечері пляшки пива поліцейський стверджував, що газоаналізатор "Drager" покаже, що він перебуває в стані сп`яніння, чим чинив на нього психологічний тиск та спонукав відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння. До того ж, в мережі Інтернет багато інформації про неточність подібних приладів, він особисто не довіряє їм, така ситуація сталася вперше, а тому він розгубився.

Аналізуючи зміст розмови між ним та поліцейським, зафіксованої з використанням портативного відеореєстратора, ОСОБА_1 наполягає на тому, що поліцейський постійно чинив на нього психологічних тиск, перекручував норми законодавства, трактував їх на власний розсуд, не роз`яснив наслідки відмови, а в протоколі вказав ознаки алкогольного сп`яніння, яких не було. Також його не відсторонили від керування транспортним засобом, оскільки в присутності поліцейських та з їхньої згоди він сів за кермо та поїхав.

Пізніше, відійшовши від стресу, він дізнався про наслідки відмови і об 11 годині 05 хвилин пройшов огляд у лікаря, за результатами якого в стані алкогольного сп`яніння він не перебував, що підтверджується висновком КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія" № 001341 від 11.06.2022, якому суд першої інстанції оцінку не дав.

Крім того, ОСОБА_1 викладає зміст положень ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок), якими визначено процедуру огляду водія, однак в чому конкретно виразилися недотримання працівниками поліції вимог вказаних нормативних актів, не зазначає. Вказує, що доказуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд та факт відмови від його проходження, яка повинна бути чіткою, зрозумілою і такою, що не викликає сумнівів чи неоднозначного тлумачення.

З огляду на викладене вважає, що у справі відсутні належні та допустимі докази, у зв`язку з чим просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 і захисника Кормушина Ю.О., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я; розписці ОСОБА_1 про залишення ним транспортного засобу на місці зупинки; записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Твердження ОСОБА_1 про нібито чинення на нього тиску працівником поліції та спонукання відмовитися від проходження огляду є надуманими і спростовуються відеозаписом, яким зафіксовано, що його відмова від огляду на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, спочатку повідомлена безпосередньо поліцейському, а потім і в присутності свідків, є добровільною та однозначною.

Посилання в апеляційній скарзі на інформацію в мережі Інтернет про некоректну роботу газоаналізаторів, яка не є офіційною, також не може бути взято до уваги.

Не можна визнати обґрунтованими доводи ОСОБА_1 , а також його пояснення в апеляційному суді про те, що він розгубився, перебував у стані стресу, адже така ситуація трапилася з ним вперше, і що поліцейські не роз`яснили йому наслідки відмови від огляду.

Зупинка поліцейськими водія та відповідний огляд є цілком штатною ситуацією, у зв`язку з чим твердження про нібито стресовий стан не є підставою вважати, що суд прийняв незаконне рішення. Поліцейські не зобов`язані роз`яснювати особі наслідки вчинення адміністративного правопорушення, оскільки згідно з п.2.5 ПДР, з яким ОСОБА_1 як водій зобов`язаний бути обізнаний, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а необізнаність з нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто офіційно оприлюдненого закону, згідно з ст.68 Конституції України не звільняє від юридичної відповідальності.

Всупереч твердженням в апеляційній скарзі в матеріалах справи містяться докази керування транспортним засобом, зокрема, відеозаписом зафіксовано зупинку автомобіля "Volkswagen Transporter" д/н НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . До того ж, вказана обставина ніколи ним і не заперечувалася.

Дав оцінку суд і висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким станом на 11 годину 05 хвилин 07.06.2022 у ОСОБА_1 , який самостійно звернувся до КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія", ознак сп`яніння не виявлено. Як вірно вказано у постанові, цей висновок не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР.

Крім того, згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності з вимогами ч.4 ст.266 КУпАП, п.7 Порядку, п.9 розділу ІІ Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився їхати до закладу охорони здоров`я у супроводі працівників поліції, самостійно звернувся до нього більше ніж через дві години з моменту виявлення підстав для огляду, а іншого встановленого законом порядку огляду не передбачено, вказаний огляд згідно з ч.5 ст.266 КУпАП є недійсним. Також ОСОБА_1 не навів переконливих доводів, що йому перешкодило проїхати до закладу охорони здоров`я в супроводі поліцейських.

При цьому слід погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що фактично ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відсторонений не був. Разом з тим, незастосування працівниками поліції вказаного заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.266 КУпАП, не спростовує висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 червня 2022 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн