Номер провадження: 33/813/851/22
Номер справи місцевого суду: 496/2827/21
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Байло Євгена Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 14 червня 2022 року по адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 14 червня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн без позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн (а.с. 13-14).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Байло Євген Сергійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що мотивування судді щодо відхилення показів свідка ОСОБА_2 , не ґрунтується на нормах матеріального права, оскільки суд зобов`язаний прийняти або відхилити ті чи інші докази з посиланням на норми права, зазначивши при цьому мотиви такого рішення, що є в свою чергу, критерієм обґрунтованості. Апелянт також стверджує, що судом були зроблені неправомірні висновки про те, що обставини є встановленні на підставі письмових пояснень осіб, перевірити які в судовому засіданні не вдалося за можливе з причин, котрі не залежали від учасників процесу та, на думку апелянта, повністю залежали від суду (а.с. 70-79).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 липня 2022 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 82-83).

В судовому засіданні був присутнім апелянт та його представник, апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, просили оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити. Апелянт пояснив, що був зупинений працівниками поліції, декілька разів проходив тест за допомогою «Драгера», при цьому було роздруковано декілька результатів, проте лише останній «задовольнив» працівників поліції. Також повідомив суд, що він знаходився на передньому сидінні поліцейського автомобіля, а працівник поліції, який передавав декілька разів драгер, сидів на задньому сидінні за ним та передавав декілька разів прибор, при цьому, на думку апелянта використовував антисептік, для обробки прибору, оскільки в машині був дуже специфічний запах при цьому. Він також пояснив, що на відеозапису, який зроблений на телефон працівником поліції він визнав факт керування транспортним засобом, факт вживання пива напередодні, та погодився на цей запис, оскільки працівники поліції погрожували поставити автомобіль на штраф майданчик, а автомобіль йому не належить, що змусило погодитись на відеозапис, та підписати протокол. В судове засідання також з`явився свідок ОСОБА_2 , котра повідомила суд, що 21 червня 2021 року їй зателефонував ОСОБА_1 з проханням надати в борг грошові кошти у розмірі 6000 грн однак отримав відмову. Потім зателефонувавши вдруге, просив приїхати та відігнати автомобіль, оскільки працівники поліції погрожували його забрати на штраф майданчик, після чого ОСОБА_2 приїхала на місце події, де знаходилися лише працівники поліції та безпосередньо ОСОБА_1 та після перевірки наявності посвідчення водія та відповідного підпису в протоколі про адміністративне правопорушення, остання разом із особою, відносно якої складено протокол поїхали з місця події. Також, зазначала, що безпосереднім свідком моменту проходження огляду на стан сп`яніння та відмови від такого проходження в медичному закладі не була та взагалі будь-яких ознак алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 не помітила, будь-якого запаху алкоголю не відчувала, зважаючи на те, що провела в дорозі з останнім 2,5 год. ОСОБА_1 був дуже приголомшений ситуацією, яка склалась, факт вживання алкогольних напоїв заперечував.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходив із того, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, чеком приладу Драгер, поясненнями свідка ОСОБА_3 , долученими до протоколу. При цьому відхилено посилання представника Байло Є.С. стосовно пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки останні не були присутні безпосередньо під час зупинки транспортного засобу та лише засвідчили момент відмови від проходження медичного огляду, коли вже було пройдено огляд за допомогою «Драгер».

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 505191 вбачається, що ОСОБА_1 21 червня 2021 року на 39 км автодороги Одеса-Рені Біляївського району Одеської області керував транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO в стані алкогольного сп`яніння. Згідно алкотесту «Драгер» № 0657 вміст алкоголю становить 1,16 проміле, чим порушено п. 2.9 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності свідків.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2022 року № 1231-ІХ, до положень КУпАП було внесено відповідні доповнення, згідно яких, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, з аналізу вищенаведеної норми вбачається, що лише за відсутності можливості здійснювати відео фіксацію адміністративного правопорушення, працівники поліції зобов`язанні залучити свідків, в процесі оформлення відповідних матеріалів та складення процесуальних документів. Будь-яких відомостей щодо існування відповідного відеозапису чи неможливості здійснювати відео фіксацію адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Вказаний протокол, в свою чергу, місить відомості щодо свідків та безпосередньо їх підписи та в якості додатків пояснення на котрі, відповідно, посилається суд першої інстанції констатуючи факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та згідно яких свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були присутні під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та факту відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Однак долучені до протоколу письмові пояснення спростовуються поясненнями ОСОБА_3 , наданими безпосередньо в залі судового засідання 19.04.2022 року в суді першої інстанції під присягою та згідно яких, останній не був присутнім під час відповідного огляду на стан сп`яніння та відмови, письмові пояснення, наявні в матеріалах справи, були власноруч написані працівником поліції на котрих свідок ОСОБА_3 лише поставив підпис, що в свою чергу, також спростовує висновки суду першої інстанції щодо участі свідків в фіксуванні відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, та відповідно, враховуючи їх суперечливий характер, не можуть визнаватися належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.До протоколу в якості додатків також було долучено чек з приладу «Драгер» № ARBH-0657, з якого в свою чергу не можливо встановити відповідну інформацію щодо дати проведення та результатів огляду, відомості про які зазначені безпосередньо в протоколі.

Разом з тим, суд першої інстанції, відхиляючи надані в судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо подій 21.06.2021 року, не навів правові підстави неврахування відповідних пояснень, котрі надавалися безпосередньо в судовому засіданні та під присягою, в процесі розгляду справи відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

З аналізу ст. 280 КУпАП вбачається, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення адміністративного правопорушення та наявність у діях складу адміністративного правопорушення, інкримінованого особі.

Однак, враховуючи вищенаведене в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не було дотримано вищенаведених закріплених норм Закону, в результаті чого передчасно, без повного з`ясування та дослідження всіх обставин справи, вирішено питання щодо підтвердження винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки доводи, наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку щодо закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Байло Євгена Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 14 червня 2022 року скасувати.

Провадження по справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дришлюк