КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 940/308/22
провадження № 33/824/2909/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г. М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тетіївського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, 16.09.2022 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тетіївського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року , оскільки він пропущений з поважних причин, а саме не було отримано апелянтом її копії, про розгляд справи він дізнався лише 14.09.2022 року.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на те, що оскаржувана постанова була винесена 30 серпня 2022 року, кінцевим строком для подання апеляційної скарги було 09 вересня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи 30 серпня 2022 року о 9:30 год., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки вказаній особі 02.07.2022 (а.с. 20).

Подавши апеляційну скаргу 16 вересня 2022 року, ОСОБА_1 пропустив встановлений ч.2 ст. 294 КУпАП строк на апеляційне оскарження.

Надана ОСОБА_1 до апеляційної скарги довідка, підписана старостою Довгалівського старостинського округу О. Томчук про те, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не містить дати її видачі, номеру, а також інформації з якого саме часу ОСОБА_1 постійно проживає за вказаною адресою.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

За відсутності належних доказів того, що ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату судового розгляду справи, з поважних причин не міг подати апеляційну скаргу у строк, визначений законом, правові підставі для поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні.

Доводи ОСОБА_1 про те, що строк апеляційного оскарження розпочався не з дня винесення постанови, а з дати, коли заявник дізнався про розгляд справи з Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому строк на звернення з апеляційною скаргою ним не пропущений, є необґрунтованими та суперечать положенням ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Апеляційна скарга відповідно до вимог ст.294 КУпАП підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тетіївського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк