Провадження № 3/127/4841/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2022 о 20.30 год. в умовах особливого періоду ОСОБА_1 вживав слабоалкогольні напої на території військового стрільбища військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - в/ч НОМЕР_1).

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він був на стрільбищі, приїхали медики військової частини з несертифікованим драгером. Під час проведення огляду військовослужбовців трубку не міняли і давали дути усім підряд. Також зауважив, що під час його огляду на стан сп`яніння йому сертифікат на драгер не пред`явили і свідки проведення його огляду відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Суд за результатами судового розгляду справи встановив, що на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 153 від 20.07.2020 лейтенант ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини для проходження військової служби за контрактом, призначений на посаду командира 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) батальйону оперативного призначення.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 14.03.2022 ОСОБА_1 присвоєне чергове військове звання старший лейтенант.

Згідно з актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу - алкотестара «АлкоФор 205» № М - у ОСОБА_1 констатований факт перебування у стані алкогольного сп`яніння - 1.24 ‰.

Суд вже вище зазначив, що ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував результати його огляду на стан алкогольного сп`яніння, посилаючись на те, що спеціальний технічний засіб, за допомогою якого проведений його огляд, не сертифікований. З метою підтвердження чи спростування повідомлених ОСОБА_1 відомостей суд витребував у в/ч відповідні відомості щодо проходження спеціальним технічним засобом сертифікації та повірки. Як слідує з наданих суду належним чином завірених документів, спеціальний технічних засіб, за допомогою якого проведений огляд ОСОБА_1 , має декларацію про відповідність, сертифікат калібрування, сертифікат схвалення системи управління якістю. Також на підтвердження наданих копій документів щодо сертифікації та повірки (калібрування) суду надані належним чином завірені копії документів щодо реєстрації суб`єкта господарювання, яким видані зазначені документи.

Крім цього, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 розділу ІІ Інструкції з оформлення в Національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.08.2017 за № 726, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.09.2017 за № 1166/31034 (далі - Інструкція № 726) у разі виявлення військовослужбовця з ознаками алкогольного сп`яніння, що визначені в пункті 3 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція про порядок виявлення ознак сп`яніння) на території Головного управління НГУ, військової частини, військового об`єкта, або виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби з такими ознаками посадова особа в присутності двох свідків пропонує такому військовослужбовцю добровільно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування Міністерством охорони здоров`я.

Зі змісту пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Слід зауважити, що абзацом другим пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 726 визначено, що перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння посадова особа інформує військовослужбовця, що підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно з абзацом третім пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 726 результати проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння оформлюються актом, зразок якого наведено в додатку 2 до цієї Інструкції, який підписується посадовою особою, свідками та військовослужбовцем, стосовно якого проводився огляд.

Разом з тим, відповідно до абзацу шостого пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 726 у разі незгоди військовослужбовця пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, його незгоди з результатом такого огляду, а також за наявності підстав уважати, що військовослужбовець перебуває в стані наркотичного чи іншого сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння, посадова особа не пізніше ніж протягом двох годин направляє його в супроводі двох представників Головного управління НГУ, військової частини для проведення медичного огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, якому надано право проводити такий огляд.

Зі змісту пункту 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння випливає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, приписи абзацу першого та абзацу шостого пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 726 розмежовують порядок проведення огляду на стан сп`яніння залежно від виявлених у особи, яка має бути оглянута ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Надані суду матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_1 за результатами проведення його огляду на стан сп`яніння заперечував результати такого огляду. При цьому ОСОБА_1 відповідні клопотання про виклик для допиту в судовому засіданні свідків не заявив. Саме тому посилання особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на те, що не дотриманий порядок огляду на стан сп`яніння суд оцінює критично, оскільки такі твердження не ґрунтуються на приписах Інструкції № 726.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, посилався на те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу не може бути прийнятий судом до уваги в якості доказу його винуватості, оскільки її оформлення не передбачене чинними нормативно-правовими актами. Оцінюючи доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в цій частині, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 726 висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається за формою, наведеною в додатку 4 до Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння та долучається до матеріалів військового адміністративного правопорушення.

Надані суду докази на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння свідчать, що такий факт задокументований відповідним актом, а не висновком згідно з додатком 4 до Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння.

Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити, що реченням першим частини першої статті 251 Кодексу про адміністративне правопорушення (далі - КпАП) визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вирішуючи питання щодо прийнятності акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу в якості доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд вважає за доцільне зазначити, що приписи Інструкції № 726, на відміну від приписів частини п`ятої статті 266 КпАП, не містять застережень, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КпАП, вважається недійсним. Саме тому, на переконання суду, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу має бути оцінений судом в сукупності з іншими доказами, зібраними у справі, та їй має бути надана відповідна правова оцінка.

Отже, аналізуючи доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на території стрільбища в/ч НОМЕР_1. Суд також вважає, що в судовому засіданні підтверджена і та обставина, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, докази на підтвердження чого судом наведені вище.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зазначити таке.

Статтею 1 Закону України від 06.12.1991 «Про оборону» (далі - Закон № 1932-XII) встановлено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.10.1993 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII) особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу (стаття 1 Закону № 3543-XII).

Верховний Суд (далі - ВС) у постанові від 22.04.2021 (справа № 264/6124/18) зазначив, що із системного аналізу зазначених норм вбачається, що поняття «особливий період» є значно ширшим, ніж поняття «період мобілізації людських ресурсів», а тому особливий період не закінчується у момент завершення мобілізації в Україні.

Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дія особливого періоду не припинена.

Таку правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд уже сформулював у постановах від 11.04.2019 (провадження № 51-9182км18), від 14.02.2018 (провадження № 61-4157св18 та № 61-3951св18), від 20.02.2018 (провадження № 61-4255св18), від 25.04.2018 (провадження № 61-1664св17), від 21.02.2019 (провадження № 51-7411км18).

Отже, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 охоплюється складом правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КпАП, за ознаками виконання обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення правопорушення в умовах особливого періоду.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд враховує, що останній згідно з наданими матеріалами раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, однак у вчиненому не розкаявся та відповідних висновків для себе не зробив, про що свідчить його поведінка у судовому засіданні. Враховуючи викладене, з метою попередження вчинення ОСОБА_1 аналогічних правопорушень в майбутньому, суд вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 172-20, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: