Справа № 372/2030/22 Головуючий в суді І інстанції - Висоцька Г.В.
Провадження № 33/824/2388/2022 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія:ч.1 ст.173-2 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Івахненка В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2022 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за те, що він 02.07.2022 року о 18 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , зустрів свою колишню співмешканку ОСОБА_2 разом з її сином ОСОБА_3 , під час спілкування чинив психологічний тиск, залякував, якщо не піде на його умови, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2022 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважає, що постанова не відповідає фактичним обставинам справи та прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, в матеріалах справи відсутні зазначені докази і аргументи на підтвердження вини ОСОБА_1 .

На думку апелянта, у зв`язку з вищевказаним, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його представника Івахненка В.А. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовими приписами ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Як вбачається з п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017 зі змінами, психологічне насильство - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази та аргументи, які б підтверджували вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Безпосередньо сам ОСОБА_1 при наданні пояснень працівникам поліції, не заперечував того факту що він неодноразово писав смс-повідомлення та телефонував ОСОБА_2 , однак вона не відповідала. Не заперечував також і свою зустріч з потерпілою близько 18 години 02 липня 2022 року по просп. Дніпровський в м. Українка. Однак заперечує той факт, що вчиняв щодо неї психологічне насильство, а вказував, що лише хотів поговорити з ОСОБА_2 , але вона відмовилась.

Однак, такі доводи ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції сприймає критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та вважає таку позицію обраною лінією захисту особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №424446 від 28 липня 2022 року вказано, що ОСОБА_1 02.07.2022 о 18 год.00 хв. в АДРЕСА_2 зустрів свою колишню співмешканку ОСОБА_2 разом з її сином ОСОБА_3 , під час спілкування вчинив психологічний тиск, залякував, якщо не піде на його умови.

Вказані обставини ОСОБА_2 підтвердила також при наданні пояснень працівникам поліції. Вона зазначила, що в період часу з червня 2021 року по лютий 2022 року вирішили з ОСОБА_1 жити окремо через постійні конфлікти та приниження зі сторони ОСОБА_1 . Разом з тим, ОСОБА_1 телефонує по 5 разів на день, надсилає листи через різні соціальні мережі, переслідує та не дає вільно переміщатися по м. Українка. Вказує, що остання їхня зустріч з ОСОБА_1 відбулася 02 липня 2022 року в м. Українка, по проспекту Дніпровський близько 18:00 години, де останній погрожуючи на вчиняючи психологічний тиск, просив повернутися до нього, а якщо ні, то може бути щось погане.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 на ім`я начальника Обухівського РУ ГУНП в Київській області від 05.07.2022, остання повідомила, що ОСОБА_1 постійно переслідує та погрожує останній, не дає проходу по вулицях. Водночас, в соціальних мережах переслідує її неповнолітнього сина у зв`язку з чим дитина має постійний стрес.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого можуть бути будь-які фактичні дані щодо адміністративного правопорушення, що містяться в рапорті, в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків, відеозаписі, у тому числі, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші документи.

Так, суддя першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 дослідив докази, які наявні в матеріалах справи, дав цим доказам належну оцінку та виклав у постанові висновки щодо винуватості особи з посиланням на конкретні докази та вимоги закону.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказані обставини свідчать про існування фактів можливого завдання ОСОБА_1 шкоди психологічному здоров`ю його колишній співмешканці ОСОБА_2 .

Відповідно до п.6 ч.3 ст.6 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017, до інших органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать в тому числі і суди.

Апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.173-2 КУпАП є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовано обставини справи, є голослівними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків районного суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова районного суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль