Справа №592/4582/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бичков І. Г.
Номер провадження 33/816/50/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/4582/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.10.2021, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки працівниками поліції замість другого примірника протоколу була вручена його копія, в якій інформація відобразилася нечітко та не розбірливе, в справі не міститься даних про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи, розглянувши справу без його участі було порушене право на захист. Крім того, особи, на свідчення яких посилається суддя, у судовому засіданні не допитувались та не попереджалися про кримінальну відповідальність, а тому їх показання не можуть бути беззаперечними доказами.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.10.2021 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн. із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, 11.04.2021 о 20:42 в м. Суми вул. Засумська, 99 ОСОБА_3 керував т/з MERCEDES BENZ E320, н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alkotest Драгер 6810 на місці зупинки, а також прослідувати до медичного закладу для проходження такого огляду, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Розгляд справи згідно ст. 294 КУпАП був призначений на 07.12.2021, однак ні ОСОБА_3 , ні його захисник Холодов С. Е. до апеляційного суду не з`явилися, від захисника Холодова С. Е. надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Будучи відповідно ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його захисник Холодов С. Е. в судові засідання 14.01.2022, 03.03.2022, 22.04.2022, 30.05.2022 та 26.07.2022 не з`явилися і будь-якого клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи від них не надходило.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany), а у іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання», а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності цих осіб.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 133560 від 11.04.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого водій ОСОБА_3 у присутності свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «DRAGER 6810» на місці зупинки т/з (а. с. 5);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , згідно яких у їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою спеціального технічного засобу на місці, так і в закладі охорони здоров`я (а. с. 6, 7);

- відеозаписами з персонального мобільного відео реєстратора працівника поліції, згідно якого в присутності 2-х свідків водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою спеціального технічного засобу на місці, так і в закладі охорони здоров`я (а. с. 14);

- письмовими поясненнями інспектора БУПП Орленко Н. І., відповідно яких 11.04.2021 на службовий планшет надійшов виклик ДТП, було повідомлено, що водій на т/з MERCEDES, н. з. НОМЕР_1 здійснив ДТП та намагається поїхати з місця. Водій знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце, було виявлено два автомобіля, т/з MERCEDES, який спричинив ДТП, керував ОСОБА_3 , у водія були виявлені ознаки сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Alkotest Драгер 6810 та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, після чого ним було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП;

- копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 122-4 КУпАП.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. Тhe United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і пп. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому необхідно зауважити, що стороною захисту не оскаржувався факт присутності цих свідків (в обох випадках) і при фіксуванні відмови водія від проходження відповідного огляду на місці зупинки т/з, так і в закладі охорони здоров`я, що також підтверджується відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів працівників поліції.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_3 через розгляд справи у його відсутність, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки останній був обізнаний про наявність в суді відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення і мав можливість приймати участь у його розгляді (при бажанні), а також при розгляді справи у суді першої інстанції, останнім був залучений його захисник.

Зокрема, справа надійшла до суду першої інстанції 15.04.2021, а вже 29.04.2021 ОСОБА_3 заявив клопотання про відкладення розгляду справи для залучення захисника, у зв`язку з чим 29.04.2021 розгляд справи відкладений на 06.05.2021. 06.05.2021 клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його захисника на лікарняному, справу слуханням відкладено на 03.06.2021. 03.06.2021 на електронну адресу суду надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв`язку з знаходженням на самоізоляції в очікуванні на результати тесту КОВІД 19, справа слуханням відкладена на 08.07.2021. 08.07.2021 на адресу суду надійшло клопотання від захисника Холодова С. Е. про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, справа слуханням відкладена на 07.09.2022. 07.09.2021 на електронну адресу суду від захисника Холодова С. Є. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його на лікарняному, однак в самій заяві було відсутнє посилання на стан здоров`я останнього про те, що він не може приймати участь у судовому засіданні. При цьому ОСОБА_3 у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, шляхом скерування судової повістки на адресу місця проживання, яке зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення, та у його заявах та клопотаннях захисника Холодова С. Е.

Апеляційний суд погоджується із суддею суду першої інстанції про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_3 та його захисника Холодова С. Е., оскільки факт проведення судового засідання у відсутність ОСОБА_3 та його захисника Холодова С. Е. сам по собі не може свідчити про порушення його права на захист, так як протягом шести судових засідань він мав цілком достатньо часу та можливостей в повній мірі реалізувати надані йому права як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання тощо).

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч. 6 ст. 266 КУпАП), а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», оскільки лише цей нормативно-правовий акт регламентує процедуру фіксації відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду як на місці зупинки т/з, так і у закладі охорони здоров`я.

Так, відповідно п. 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», водій т/з, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення були дотримані і працівником поліції при складанні протоколу, і суддею суду першої інстанції при розгляді справи.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_3 підлягав огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідчила така ознака як різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, що відповідає приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_3 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. Тhe United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги відносно того, що суддя суду першої інстанції не допитав свідків, оскільки справа розглянута на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому свідки неодноразово викликалися в судові засідання, однак не з`явилися до суду, сам ОСОБА_3 не заперечував їх наявність при проходженні огляду на стан сп`яніння і лише вказувала на їх упередженість і зацікавленість, вказані свідки не спростували перед судом свої письмові пояснення.

Твердження ОСОБА_3 , що працівниками поліції замість другого примірника протоколу була вручена його копія, в якій інформація відобразилася нечітко та нерозбірливо жодним чином не спростовує висновків судді суду першої інстанції про наявність в діях водія складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, в особи, яка притягається до адміністративної відповідальності був професійний захисник адвокат, який в встановленому законодавством порядку представляв його інтереси в суді і міг роз`яснювати його права і обов`язки, обставини правопорушення і наслідки скоєного.

Будь-яких доказів того, що працівники поліції здійснювали який-небудь тиск/вплив на ОСОБА_3 з метою примушування його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як і того, що він звертався з відповідними заявами чи скаргами з приводу неправомірних дій поліцейських матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують вини ОСОБА_3 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.10.2021 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов