Справа № 308/9012/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
26.10.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Голуб В.К.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, непрацюючого,
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384/триста вісімдесят чотири/грн. 20 коп.
Згідно постанови, 29.07.2019 приблизно о 02 год 35 хв, гр. ОСОБА_1 , у м. Ужгород по вул. Станційній, 16, керував автомобілем марки «Шевролет Еванда», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку огляд проводився у лікаря нарколога в ЗОНД, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Голуб В.К., не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій стверджує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений не в установленому законом порядку. Посилається на те, що лікарем наркологом не враховано нічного часу доби і хворобу ОСОБА_1 , що вплинуло на його координацію рухів під час виконання фізичних вправ з метою виявлення стану сп`яніння. Наголошує, що ОСОБА_1 спиртних напоїв не вживав та ні працівниками поліції, ні лікарем газоаналізатор «Драгер» не використовувався, тому не зрозумілим є висновок про його перебування в стані алкогольного сп`яніння з результатами 1,34 і 1,19 проміле. Також зауважує, що суд розглянув справу за відсутності захисту і ОСОБА_1 , хоча захист клопотав перед судом про перенесення розгляду справи на інший час у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 з 19.09.2019 по 28.09.2019 на військових навчальних зборах відповідно до наказу № 108ос від 18.09.2019 по апарату Ужгородської РДА. З огляду на наведене, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника, адвоката Голуба В. К., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS повідомлення від 18.05.2022, однак вказані особи до суду не з`явились, жодних заяв чи клопотань про розгляд справи без їх участі не подавали. При цьому, апеляційним судом береться до уваги і те, що розгляд справи неодноразово відкладався: 02.04.2019 (а. с. 33), 06.10.2020 (а. с. 35), 12.04.2021 (а. с. 37), 02.12.2021 (а. с. 38), 16.05.2022 (а. с. 44) за клопотаннями адвоката Голуба В. К., при цьому доказів про поважність причин неявки ОСОБА_1 до суду адвокатом Голубом В. К. надано не було. Тому, при вирішенні питання щодо проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Голуба В.К., суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Голуба В. К., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №139610 зазначено, що 29.07.2019, приблизно 02 год 35 хв, у м. Ужгород по вул. Станційній, 16, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Шевролет Еванда», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у лікаря - нарколога у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. З протоколу також убачається, що у водія ОСОБА_1 тимчасово вилучені документи: посвідчені водія серії НОМЕР_2 від 19.05.2004 та надано йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом т/д НОМЕР_3 від 29.07.2019. ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію його отримав, відомості щодо його особи внесені правильно.
Висновком лікаря КНП «ЗОМЦПЗ та МД» №204 від 29.07.2019 ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Своїм підписом у медичному висновку ОСОБА_1 засвідчив, що погодився з його змістом, не заперечив той факт, що результати проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі є достовірними (а. с. 2).
Розпискою ОСОБА_1 від 29.07.2019 підтверджується факт залишення ним транспортного засобу марки «Шевролет Еванда», д/н НОМЕР_1 на місці зупинки за адресою: вул. Станційна, 16 у м. Ужгород (а. с. 3).
Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО №760926 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень (а. с. 4).
Зі змісту акту медичного огляду №204 від 29.07.2019, убачається, що у результаті проведення освідування за допомогою приладу «Драгер 6820» ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Так, за результатами освідування, проведеного 29.07.2019 о 03 год 26 хв, ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані - 1, 34 % проміле, при повторному проведенні через 20 хвилин, - результат освідування становив 1, 19 % проміле (а. с. 15).
На відеозаписі, який міститься на DVD-диску у хронологічному порядку зафіксована подія, яка мала місце 29.07.2019 за участі ОСОБА_1 . Так, з відеоматеріалу убачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 поліцейські зупинили на підставі того, що водій транспортного засобу марки «Шевролет Еванда», д/н НОМЕР_1 керував автомобілем у темну пору доби без увімкнених світлових пристроїв, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Під час спілкування з водієм за наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, працівники поліції запропонували йому пройти освідування на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, на що водій погодився. У медичному закладі ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого позитивний 1, 34 % проміле, при повторному проведенні через 20 хвилин, - результат освідування становив 1, 19 % проміле (а. с. 15). З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, жодних скарг, зауважень чи заперечень відносно процедури проведення освідування чи його результатів не висловлював (а. с. 5).
При оцінці вищенаведених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які можуть слугувати підставою вважати, що поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в них були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що вони зацікавлені у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що до апеляційної скарги ОСОБА_1 та адвокат Голуб В. К. не надали жодного доказу, який може свідчити про те, що поліцейські діяли всупереч закону при перевірці особи водія, направленні його на освідування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівника поліції.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
При цьому, не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення та медичному висновку, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Також апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікарки КНП «ЗОМЦПЗ та МД» ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування водія у нетверезому стані були підстави для фальсифікації вищевказаного документу щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
Апеляційний суд вважає, що доводи адвоката Голуба В. К. про невинуватість його підзахисного ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, оскільки сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що саме ОСОБА_1 , а не інша особа керував транспортним засобом і саме він, а не хто-небудь інший пройшов освідування в установленому законом порядку у КНП «ЗОМЦПЗ та МД» за допомогою приладу «Драгер».
Твердження апелянта про те, що поліцейські безпідставно направили водія ОСОБА_1 на огляд, при цьому лікарем проведено освідування з порушенням порядку проведення процедури огляду, - апеляційний суд визнає необгрунтованими, адже такі спростовуються доказами, що містяться у матеріалах справи. Так, з відеозапису чітко убачається, що ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейського добровільно погодився пройти освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, з результатами огляду та з медичним висновком ОСОБА_1 також погодився.
При оцінці доводів апелянта щодо того, що поліцейськими була порушена процедура направлення водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки на місці зупинки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти такий огляд, апеляційний суд такі вважає недоцільними з огляду на таке.
Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи свідчать про те, що працівники поліції діяли виключно у відповідності до підзаконних нормативних актів, які регламентують порядок та процедуру проведення огляду, зокрема такими.
Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що процедура огляду регламентована такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).
Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський або проводить освідування на місці зупинки, або направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення підтверджується, що на момент зупинки автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , а відтак перевірки особи, які притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поліцейського були сумніви щодо його тверезості. Тому, на виконання вимог Інструкції та відповідно до Порядку, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я. Водій ОСОБА_1 погодився пройти освідування у закладі охорони здоров`я. Медичним висновком підтверджується, що ОСОБА_1 пройшов огляд у КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ», результат якого позитивний. Тобто, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Про законність процедури направлення водія ОСОБА_1 на медичний огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння свідчать матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, та медичний висновок, відносно змісту якого заперечень чи зауважень ОСОБА_1 не надав, що підтверджується відеозаписом.
Такими, що не заслуговують на увагу є доводи апелянта про те, що лікарем - наркологом не враховано нічний час доби і хворобу ОСОБА_1 , що вплинуло на його координацію рухів під час виконання фізичних вправ з метою виявлення стану сп`яніння. Апеляційний суд ці твердження відхиляє, оскільки у матеріалах справи не міститься жодних відомостей, які свідчать про те, що ОСОБА_1 має будь - які захворювання, які можуть впливати на координацію його рухів, при цьому стороною захисту у підтвердження цих доводів будь-яких доказів надано не було.
При оцінці доводів апелянта про те, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, хоча сторона захисту клопотала про відкладення розгляду справи на інший день у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 з 19.09.2019 по 28.09.2019 на військових навчальних зборах, відповідно до наказу № 108ос від 18.09.2019 апарату Ужгородської РДА, апеляційним судом твердження в цій частині визнаються такими, що не впливають на законність та обґрунтованість висновків, викладених у судовому рішенні.
З матеріалів справи убачається, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 призначена до розгляду місцевим судом на 16 год 00 хв, 25.09.2019. При цьому, клопотання адвоката Голуба В. К. надійшло до суду того ж дня, однак о 16 год 13 хв. Тому, враховуючи той факт, що адвокатом клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 з 19.09.2019 по 28.09.2019 на військових навчальних зборах направлено після судового засідання, доводи адвоката Голуба В. К. у цій частині визнаються безпідставними.
Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування із закриттям провадження у справі за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а доводи апеляційної скарги зводяться фактично до повторного перегляду встановлених судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Голуб В. К., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази у їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Голуб В.К., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН