Житомирський апеляційний суд
Справа №274/89/22 Головуючий у 1-й інст. Базюк Ю. П.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника Берегового В.Є., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2022 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загнітків Кодинського району Одеської області, неодруженого, який має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працює далекобійником, проживає в АДРЕСА_1 , -

встановила:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 гривні 20 коп.

Згідно постанови суду, 02.01.2022 о 07 год. 13 хв. в м. Бердичеві по вул. Сергія Ковтуна, ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей та обличчя), однак від проходження відповідно до встановленого поряду огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилається на те, що постанова суду є незаконною, оскільки постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи, не сприяв повному, всебічному та неупередженому її розгляду, внаслідок чого безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що суд фактично позбавив його можливості надати пояснення щодо подій, які мали місце 02 січня 2022 року. Свідки подій 02 січня 2022 року, про виклик і допит яких він письмово клопотав 13 січня 2022 року, судом не допитано і його клопотання з цього приводу судом не розглянуто взагалі.

Постанова суду грунтується на неналежних та недопустимих доказах. Наданий працівниками поліції суду відеозапис не є допустимим доказам, оскільки до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснено відеозаписи правопорушення, які відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналами таких електронних доказів. Відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис, а у протоколі номер технічного засобу взагалі не зазначено, що не дає підстав використати ці матеріали, як доказ. Матеріали відеофіксації зроблені вибірково і не відображають змісту подій, які фактично мали місце 02.01.2022 року.

Протокол про адміністративне правопорушення № 198790 від 02 січня 2022 року, на який посилається суд як на доказ його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.256 КУпАП не відповідає. Даний протокол ним не підписувався. Підпис від його імені виконано не ним і його фактично сфальсифіковано. Запису про його відмову від підписання даного протоколу останній не містить. Працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення № 198790, факту керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння належним чином не встановив і встановити не міг, оскільки 02 січня 2022 року о 07 год. 13 хв. на вулиці Сергія Ковтуна в м. Бердичеві (місце і час вчинення адміністративного правопорушення) не знаходився. Зазначена обставина стверджується матеріалами наявними у справі.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, на який посилається суд як на доказ його вини, не містить ні дати його складання, ні його підпису, ні відомостей про те, що він відмовився його підписати. Коли і при яких обставинах його було складено, не відомо.

Вказує, що копія постанови від 02 січня 2022 року про накладення на нього стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП жодним чином не свідчить про наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, суд при розгляді даної справи залишив поза увагою факт оскарження ним даної постанови.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. Захисник підтримав доводи та вимоги свого підзахисного, зазначив також, що працівник поліції, який здійснював зйомку, постійно прикривав камеру. Щодо оскарження постанови пояснив, що на час апеляційного розгляду рішення по справі не прийнято, коли буде постановлено, не відомо.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, переглянувши відеозапис з бодікамери поліцейського, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.245,278,280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апелянта, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не довели винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення такого правопорушення, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду в суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не спростовують висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність наступає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги стосовно неналежної оцінки та не врахування судом першої інстанції усіх зібраних у справі доказів є неспроможними та спростовуються матеріалами справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції, дослідивши докази, дійшов до обґрунтованого висновку, що вони у їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності у скоєнні вказаного правопорушення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №198790 від 02.01.2022р. ОСОБА_1 02.01.2022 о 07 год. 13 хв. в м. Бердичеві по вул. Сергія Ковтуна, керував автомобілем Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей та обличчя), однак від проходження відповідно до встановленого поряду огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N1452/735 (далі Інструкція), посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол інспектором СРПП Бердичівського РВП капітаном поліції Лісовським М.В., складений у присутності особи, відносно якої складено цей протокол та містить їх підписи. Будь-яких зауважень з приводу обставин, вказаних у протоколі, ОСОБА_1 не зазначив.

Посилання апелянта на те, що даний протокол ним не підписувався, підпис від його імені виконано не ним і його сфальсифіковано та запису про його відмову від підписання даного протоколу останній не містить, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи. Доказів фальсіфікації підпису стороною захисту не надано, а суд позбавлений можливості оцінити підпис особи з вказаних підстав, оскільки вирішення зазначеного питання потребує спеціальних знань.

Та обставина, що працівник поліції ОСОБА_2 , який складав протокол, не був на місці зупинки з самого початку подій, а тому за твердженням апелянта факту керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння належним чином не встановив і встановити не міг, не може бути підставою для визнання протоколу таким, що не відповідає положенням ст. 256 КУпАП, оскільки зазначені факти були встановлені іншими працівниками поліції, не довіряти яким ні у інспектора Лісовського М.В., ні у суду підстав не було. А сам факт складання протоколу працівником поліції, який безпосередньо не зупиняв правопорушника, а прибув на місце події пізніше та приймав участь у проведенні огляду чи відмови від нього, не може свідчити про його (протоколу) незаконність та невіповідність ст. 256 КУпАП

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції розглянувши справу відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст.122 КУпАП та склавши протокол відносно останнього за ч.1 ст.130 КУпАП роз`яснили права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції та ст. 268 КУпАП та запитали чи буде отримувати як копію постанови так і копію протоколу на що ОСОБА_1 погодився та проставив свої підписи.

Зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не зверталася, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який наявний в матеріалах справи. З даного відеозапису вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд як за допомогою приладу «Драгер» як на місці зупинки так і в медичному закладі, на що останній однозначно відмовилася.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на місці відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.01.2022, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду в Бердичівській ЦМЛ відмовився.

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», №1452/735, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», №1395, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції не встановлено факту керування автомобілем, апеляційний суд визнає неспроможними та такими, що спростовується наявними в справі доказами.

Так, в матеріалах справи наявна копія постанови від 02.01.2022 про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що дана постанова жодним чином не свідчить про наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вона оскаржена, на висновки суду щодо керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння не впливають, оскільки жодного рішення по оскарженню даної постанови на час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційному суді стороною захисту не надано.

Факт керування також підтверджується відеозаписом з автомобільного відеореєстратора працівників поліції. Крім того при складанні протоколу та розгляду справи щодо ОСОБА_1 ч.6 ст.121 КУпАП останнім не заперечувався факт керування та обставини зазначені як в протоколі так і в постанові, що також підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Посилання апелянта на те, що відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, оскільки до матеріалів справи не надано носії, на які безпосередньо здійснено відеозаписи правопорушення, відсутні відомості про технічні засоби, за допомогою якого здійснено дані записи, а у протоколі номер технічних засобів взагалі не зазначено, та матеріали відеофіксаціїї зроблені вибірково і не відображають змісту подій, які фактично мали місце 02.01.2022 року, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вказані відеозаписи отримані у законний спосіб, відповідно до Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, засобів фото, і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року, та були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Щодо фрагментарності відеозаписів та незазначення даних технічних засобів їх здійснення в потоколі апеляційний суд зазначає, що вказані недоліки не впливають на їх доказове значення та можливість їх застосування у якості доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, зазначених у протоколі та встановлених судом. Крім того вказані відеозаписи узгоджуються з іншими доказами.

Наведені докази, в тому числі і відеозаписи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що сукупність всіх доказів в справі доводить що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5, а саме керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Версія подій, зазначена стороною захисту в ході апеляційного перегляду справи об`єктивно не підтверджується дослідженими судом доказами.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не допитано свідки подій 02 січня 2022 року, та клопотання з цього приводу судом не розглянуто взагалі, на висновки суду не впливає. Апеляційний суд звертає увагу на те, що клопотання про допит даних свідків не містить пояснень щодо обставин, які повинні підтвердити чи спростувати дані особи та яке доказове значення будуть мати пояснення цих свідків. Крім того в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник відмовились від допиту вказаних свідків.

Щодо доводів апелянта про позбавлення його судом можливості надати пояснення відносно обставин події, апеляційний суд звертає увагу на те, що це тільки твердження апелянта, нічим не підкріплені, з постанови суду вбачається, що він був присутній в судовому засіданні, приймав участь у розгляді справи, давав пояснення, заперечуючи відмову від проходження огляду в медичному закладі, що доречі спростовується наведеним вище відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано однозначну та категоричну відмову від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичній установі.

Таким чином в результаті апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, безпосередньо дослідивши усі надані докази, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2022 року щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: