Провадження № 3/638/294/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Поволяєва О.В., під час розгляду адміністративного матеріалу, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що 18 листопада 2021 року о 21 год 10 хв у м. Харкові по вул. Клочківській, буд. 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Note», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запахом алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив провадження в справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Надав пояснення, в яких зазначив, що після зупинки правниками поліції транспортного засобу під його керуванням, останніми було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу (газоаналізатору) або в закладі охорони здоров`я. Від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився, оскільки має недовіру до працівників поліції та до спеціальних технічних засобів, які використовуються останніми. Проте він погодився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що поліцейські необґрунтовано відмовили ОСОБА_1 в проведенні огляду лікарем в закладі охорони здоров`я.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ломакін Е.В. просив провадження в справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Надав пояснення, відповідно до яких в його присутності поліцейські необґрунтовано відмовили ОСОБА_1 у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та склали протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 після відсторонення від керування транспортним засобом відмовився проїхати в автомобілі екіпажу поліції до закладу охорони здоров`я, а виразив згоду проїхати в автомобілі свого захисника. Також посилався на те, що зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не відповідає дійсності, оскільки відрізняється від часу, зазначеного на відеозапису, який було здійснено поліцейським з використанням спеціального технічного засобу (нагрудного відеореєстратора).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху України).

Згідно з п. 2 ч. I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 6, 7 ч. I Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно із п. 9, 12 ч. II Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладі охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Стаття ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 106856 від 18 листопада 2021 року, яким зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я за відсутності поліцейських та з умовою доставки його до закладу не в автомобілі екіпажу поліції;

- направленням на огляд водія транспортного засобу, відповідно до якого огляд у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» не проводився;

- відеозаписом події з нагрудного відеореєстратора поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 зазначив, що вживав пиво в обсязі 0,3 мл., погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте в присутності двох свідків відмовився від доставки його поліцейськими на автомобілі екіпажу до закладу охорони здоров`я. Разом з захисником в категоричній формі відмовився від виконання вимоги поліцейського проїхати до закладу охорони здоров`я в автомобілі екіпажу. Поліцейським було не одноразово оголошено передбачений п. 9 ч. II Інструкції час, протягом якого поліцейський забезпечує доставку особи до закладу охорони здоров`я з метою забезпечення достовірності результатів огляду водія та попереджено про затягування водієм часу доставки.

Суд, з врахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи, ставиться критично к поясненням, наданим в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисником, вважає їх тактикою захисту, зважаючи на зазначене нижче.

В розумінні п. 9 ч. II Інструкції за наявності згоди водія пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я саме поліцейський забезпечує доставку особи до закладу охорони здоров`я, а не захисник чи будь-яка інша особа. На обґрунтовану вимогу поліцейського проїхати до вказаного закладу та автомобілі екіпажу ОСОБА_1 категорично відмовився її виконувати, чим перешкодив поліцейським виконати вимоги вказаного пункту та забезпечити доставку до закладу охорони здоров`я в передбачений Інструкцією час. З правового аналізу п. 9 ч. II Інструкції вбачається, що вимога поліцейського проїхати до закладу охорони здоров`я є законною та обґрунтованою. Відмова ОСОБА_1 від виконання правомірної вимоги поліцейського проїхати в автомобілі екіпажу до закладу охорони здоров`я свідчить про ухилення останнього від проходження огляду та розцінюється судом як фактична відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я.

Суд вважає доведеними обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 106856.

Зазначені вище докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративному матеріалі відсутні докази, які б їх спростовували.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 106856 від 18 листопада 2021 року.

По справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно доводів захисника, наведених в судовому засіданні, суд зазначає наступне.

Зафіксована на відеозапису поведінка ОСОБА_1 вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, доставку до якого забезпечує відповідно до п. 9 ч. II Інструкції саме поліцейський, здійснював активні, вольові дії, розумів ситуацію, в якій він опинився, шляхом експресивної поведінки намагався спотворити адміністративну процедуру, дії ОСОБА_1 були спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності.

У разі, якщо ОСОБА_1 не погоджується з порядком складення відносно нього працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, він не позбавлений права звернутися у встановленому законом порядку зі скаргою з метою оскарження дій працівників поліції.

Невідповідність часу, зазначеного в протоколі на відеозапису з нагрудного відеореєстратора в межах розгляду даної справи не є істотним недоліком та достатньою правовою підставою для закриття провадження в справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення..

Оцінюючи інші доводи та аргументи ОСОБА_1 та його захисника, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, який вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, ст. ст. 4, 9 Закону України "Про судовий збір",-

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного судуособою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.В. Поволяєва