Провадження № 3/521/9073/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2022 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйок І.А., з секретарем Підмазко Ю.І., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 083437 від 21.08.2022 року, який надійшов з УПП в Одеській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН: НОМЕР_1 , не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу ААД № 083437 від 21.08.2022 року, ОСОБА_1 21.08.2022 року о 22 годині 30 хвилин, у м. Одесі по вул. Желябова, буд. 2, керував автомобілем «Mitsubishi Galant» д.н. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. У протоколі вказані, також, наступні відомості: свідки чи потерпілі не залучались, до протоколу додається пояснення свідків (2 шт.), пояснення водія (1 шт.), запис бодікамер 470678, 475880, 470955, документи не вилучались та підписи.

До матеріалів справи долучено довідку з інформаційного порталу
Національної поліції від 26.08.2022 р. відносно того, що ОСОБА_1
протягом року за ч. 1 ст. 130 КУПАП не притягувався, додано CD диск із
відеофіксацією із портативних відеореєстраторів працівників поліції.
21.10.2022 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте надав до суду пояснення, в яких просив суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

21.10.2022 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судове засідання з`явився подав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, звернуто увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Судом встановлено, що інспектором 2-го батальйону полку УПП в Одеській області лейтенантом поліції Міховим О.В., було порушення ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Суд зауважує, що у ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» наведено вичерпний перелік випадків, коли поліцейський може зупинити транспортний засіб, всі інші причини зупинки автомобіля незаконні. З відеозйомки з відеореєстратора, та нагрудної камери поліцейського, що були додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд не може встановити з яких причин відбулося витребуванння документів у водія автомобіля «Mitsubishi Galant» д.н. НОМЕР_2 , а якщо поліцейський не назвав причину зупинки, його подальші дії є незаконні і ніхто не зобов`язаний їх виконувати.

З відеозйомки, зробленого за допомогою з відеореєстратора, та нагрудної камери поліцейського, що були додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд встановив наступні обставини справи, що 21.08.2022 р. екіпаж патрульної поліції під`їхав до автомобіля, який був припаркований на узбіччі біля військової частини і не перебував в русі (вимкнений двигун, виключене світло фар) ( відео р.470955 час 22:32:29 ). В автомобілі сидів ОСОБА_1 , який користувався в цей час телефоном. Поліцейський звернувся з вимогою надати документи і посвідчення водія. ОСОБА_1 пояснив, що документи в додатку «ДІЯ» і показав телефон поліцейському. Поліцейський звинуватив ОСОБА_1 в тому, що нібито він не зупинявся на вимогу поліції на вул. Желябова у м. Одесі. (р.470678 час 22:53:45). Поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти тест на огляд стану сп`яння за допомогою «Драгера» або в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився (р.460778 час 22:35:27). Однак огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку не проводився.
Також, відповідно до статті 31 ЗУ «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 р. № 100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

У даному випадку, на відео відображені фрагменти розмови поліцейських з ОСОБА_1 , момент зупинки зафіксовано не було, а тому суд приходить до висновку, що відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення та його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Суд зазначає, що зазначенні відеоматеріали містять відео, яке відображає процес оформлення матеріалів (письмових пояснень свідків, пояснення ОСОБА_1 ), надиктованих поліцейськими, які створюють докази з метою безпідставного притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. На відео наявний фрагмент розмови поліцейських із свідками, згідно яких поліцейський запитав у свідків, чи давно машина під`їхала, на що свідки відповіли вони навіть не знають (р.470678 час 22:35:49). Отже, свідки не бачили, що машина під`їхала або рухалась.
До того ж, в матеріалах до даної справи додані пояснення свідків, проте у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 083437 від 21.08.2022 року у графі «свідки» вказано, що вони не залучались.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306
Згідно п 1.10 (24) Правил дорожнього руху України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.
Згідно п 1.10 (69) Правил дорожнього руху України, пасажир це особа, яка користується транспортним засобом і знаходиться в ньому, але не причетна до керування ним.
Відповідно до постанови №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння так само відмова особи водія, який керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Процедура перевірки огляду на стан сп`яніння регулюється Інструкцією, затверджену спільним Наказом МВС, МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., пункт 1-й, якої визначає процедуру проведення огляду саме водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння.
Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно обставин: керування транспортним засобом , перебування у стані сп`яніння особи, що керує, відмови особи, що керує від проходження огляду. Отже, якщо не доведено, що особа керує транспортним засобом (є водієм), то відсутня об`єктивна сторона правопорушення. Особа, яка знаходиться в транспортному засобі і не причетна до керування, є пасажиром.
Вимога інспектора до пасажира про проходження огляду на стан сп`яніння є незаконною (так, як законом не передбачено вимог до пасажирів про проходження огляду на стан сп`яніння). Відмова пасажира виконувати незаконну вимогу не є порушенням п. 2.5 ПДР України.
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 245, 247, 280, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН: НОМЕР_1 , не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя: