Провадження № 3/127/3780/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2022 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не відоме, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №412831 від 01.06.2022 р., того ж дня о 21 год. 01 хв. в м. Вінниці, проспект Юності, 81А, автозаправка NG, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21214, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер №АRНК-0038 під час безперервної відеофіксації бодікамер 470732, 470739, результат позитивний 2,85 проміле.

ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та суду пояснив, що 01.06.2022 р. йому повідомили, що на АЗС «NG» по проспекту Юності в м. Вінниці мають підвезти газ для заправки автомобілів. На автозаправну станцію приїхав того ж вечора біля 18-19 год. тверезий і очікував приїзду автоцистерни з газом. ОСОБА_1 знаходився в автомобілі на території АЗС, автомобілем не керував. Під час очікування заправки в період з 19 год. до 21 год. в магазині АЗС він купив пляшку горілки, з якої в салоні автомобіля випив приблизно 2/3 її вмісту. Після цього у автозаправника дізнався, що заправити газ на АЗС можливо лише за талони, які можна купити в офісі фірми. Обурений відмовою працівників АЗС заправити його автомобіль, він був ініціатором виникнення конфліктної ситуації між ним та працівниками АЗС, в результаті якої було викликано поліцію, він пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці паркування, яким було встановлено стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 визнає те, що вжив алкогольні напої, перебуваючи в автомобілі, двигун якого не працював, на парковці АЗС, автомобілем він не керував. ОСОБА_1 ночував в автомобілі до ранку на території АЗС, тому що транспортний засіб не був заправлений бензином чи газом, а вранці його товариш привіз бензин і він з АЗС поїхав додому.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Зі змісту суті адміністративного правопорушення та опису установлених обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, 01.06.2022 р., того ж дня о 21 год. 01 хв. в м. Вінниці, проспект Юності, 81А, автозаправка NG, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21214, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер №АRНК-0038 під час безперервної відеофіксації бодікамер 470732, 470739, результат позитивний 2,85 проміле.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_1 та досліджені в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо відеофіксації бодікамер 470732, 470739 відеозапис на двох файлах починається о 21 год.10 хв. 36 сек. одразу ж після прибуття поліцейських на територію АЗС «NG» за адресою : м. Вінниця, проспект Юності, 81А. Натомість у протоколі зазначено про виявлення ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння 01.06.2022 р. о 21 год. 01 хв., тоді коли в цей час поліцейських УПП у Вінницькій області на АЗС не було.

Щодо пояснень ОСОБА_2 (оператора АЗС) на відеофіксації він зазначив, що ОСОБА_1 вів себе неадекватно, влаштував на АЗС скандал з працівниками, але чи був він у нетверезому стані ОСОБА_2 стерджувати не може, тому що знаходився від ОСОБА_1 на відстані, на якій не було чути запаху алкоголю з порожнини рота.

Щодо пояснень ОСОБА_3 (касира АЗС) на відео фіксації він пояснив, що ОСОБА_1 в приміщенні магазину на АЗС купив пляшку горілки, і повернувся до свого автомобіля, чи був він при цьому нетверезий, не може достеменно пояснити. Зі слів колег ОСОБА_3 стало відомо, що ОСОБА_1 вів себе неадекватно.

Щодо пояснень ОСОБА_4 (охоронника стоянки «Волна»), що поруч з АЗС, на відеофіксації він пояснив, що ОСОБА_1 вів себе неадекватно, на зауваження ОСОБА_4 відповів лайкою та непристойними жестами. На підозру ОСОБА_4 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З відеофіксації встановлено, що пояснення цих осіб зводяться до того, що ОСОБА_1 на території АЗС поводив себе зухвало, лаявся, але лише у ОСОБА_5 виникла підозра, що така його поведінка спричинена перебуванням у стані алкогольного сп`яніння.

Поясненнями свідків не доведено керування ОСОБА_1 автомобілем на території АЗС в стані алкогольного сп`яніння. І навпаки пояснення ОСОБА_1 про купівлю пляшки горілки і її вживання в автомобілі та не керування ним в подальшому аж до настання ранку наступного дня, узгоджуються з поясненнями касира АЗС ОСОБА_3 .

З відеофіксації встановлено, що письмові пояснення від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 писали працівники патрульної поліції, а ці особи їх не читали, а запитувати поліцейських лише «Де написати речення «З моїх слів написано вірно, мною прочитано» і поставити підпис ?».

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказані в протоколі свідками.

Відповідно до положень КУпАП свідки в справі дають пояснення мають бути попереджені особами, яка їх відбирає, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Відмітки в їх поясненнях про таке попередження немає.

З огляду на викладене суд критично оцінює пояснення вказаних свідків, які не доводять факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 01.06.2022 р. о 21 год. 01 хв.

Як на доказ керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння до протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт поліцейського.

В розумінні ст.251 КУпАП рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення (Постанова Верховного Суду від 20.05.2020 року, справа 524/5741/16 ).

Працівники поліції намагались здобути відеофіксацію із зовнішніх камер спостереження, що розміщені на території АЗС, але такі записи в матеріалах справи відсутні. Відтак докази приїзду в певний час автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на АЗС, його переміщення по цій території в матеріалах справи відсутні.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає про таке.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З відеофіксації 01.06.2022 р. в період з 21:10:36 по 22:39:41 з бодікамер поліцейських встановлено лише те, що ОСОБА_1 знаходився весь цей час за кермом припаркованого на території АЗС автомобіля ВАЗ 21214, реєстраційний номер НОМЕР_1 . А його перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер №АRНК-0038 встановлено о 21 год. 36 хв.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Але для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення водія, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У своєму рішенні від 15.03.2019 Верховний Суд у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

«Транспортний засіб може бути зупинений», тобто до самої зупинки такий засіб мав знаходитись у русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу із навіть ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Чинне законодавство, в тому числі і Правила дорожнього руху не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа

транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою

буксирування.

Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженнями і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74, (далі за текстом Конвенція про дорожній рух) «Кожний транспортний засіб чи склад транспортних засобів, які знаходяться в русі, повинні мати водія».

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 Верховного суду Касаційного адміністративного суду зазначено про те, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Так, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Разом з тим, відповідно до п. v) ч.1 ст. 1 Конвенції про дорожній рух «термін "водій" ("погонич") означає будь-яку особу, що керує транспортним засобом, автомобілем і т.д. (включно велосипеди) або веде по дорогах худобу, стадо, упряжних, в`ючних чи верхових тварин».

Пунктом 1.10 ПДР передбачено, що транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.9 (а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП відповідальності за цією нормою підлягають особи, які керують транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само особи, які керували транспортним засобом та які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок перевірки щодо стану сп`яніння на місці зупинки, передбачений ст. 266 КУпАП, відповідно до якої особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Постанова Верховного суду України від 10.07.2020 року. Справа № 420/647/19).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.03.2019 у справі №199/7360/17(2-а/199/252/17).

Згідно з наказом №185 від 22.02.2001 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» зазначено:

п.2.6.Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дає письмове пояснення по суті скоєного правопорушення, яке записується в протокол, і ставить свій підпис, а також може робити заяви і клопотати по суті складання протоколу та розгляду справи (у разі відмови від пояснення або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол, що підтверджується підписами свідків).

ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення надав пояснення такого змісту : «Я сидів в своїй машині і не рухався».

За загальним правилом не можуть братись до уваги докази, одержані із порушенням порядку, встановленого для їх отримання.

Відповідно до вимог п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки транспортного засобу можна вважати законною за сукупності таких умов:

здійснення особою керування транспортним засобом, тобто забезпечення шляхом впливу на системи управління транспортним засобом його руху;

зупинки транспортного засобу у встановленому статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» порядку і підставах, що, зокрема підстава зупинки у виді порушення ПДР України, має бути у встановленому порядку задокументовано;

наявність у водія ознак сп`яніння, що визначені пунктами 3, 4 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч. 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Оцінюючи надані в справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному дослідженні, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що виключає наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не відоме, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя