Справа № 308/8921/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
25.10.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника, адвоката Радя І. І., представника особи, інтересів якої стосується судове рішення, ОСОБА_2 , адвоката Качайла А. І., розглянувши апеляційні скарги, які подали: адвокат Радь І. І. в інтересах ОСОБА_1 та адвокат Качайло А. І. в інтересах ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, пенсіонера,
закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Радь І. І., вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. На думку апелянта, місцевий суд перейнявши на себе функції обвинувачення, вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, визнавши ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, мотивуючи своє рішення не порушенням зі сторони ОСОБА_1 пунктів 8.4 (а), 12.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), які були вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, а не виконанням ОСОБА_1 приписів передбачених пунктами 16.12, 10. 1 та 10.3 ПДР, ймовірність порушення яких, згідно з висновком експерта, могла мати місце за певної дорожньої ситуації, настання якої у цьому випадку не мало місце. Стверджує, що місцевий суд повинен був закрити провадження у справі не у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП, а через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, адже жодних приписів передбачених пунктами 8.4 (а), 12.3, 16.12, 10.1 та 10.3 ПДР України ним допущено не було, що підтверджується, зокрема висновком експерта, який міститься у матеріалах справи. Звертає увагу на те, що 20.12.2021 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено постанову, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.07.2021, тобто, за тією ж подією винуватість у настанні якої встановлюється оскаржуваною постановою від 20.12.2021. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі представник особи, інтересів якої стосується судове рішення ОСОБА_2 , адвокат Качайло А.І., вказує на те, що постанова суду є необґрунтованою, просить її скасувати. Стверджує, що у діях водія ОСОБА_1 у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення встановлено склад адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, однак у резолютивній частині постанови відомості про це відсутні. На думку апелянта, вказана обставина порушує правові інтереси потерпілого ОСОБА_2 , який не може скористатися правом страхового відшкодування спричиненої йому під час ДТП матеріальної шкоди. На підставі вищезазначеного, просить постанову змінити, визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Радя І. І., які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення адвоката Качайла А.І., який підтримав доводи апеляційної скарги, викладені в інтересах ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, опитавши ОСОБА_1 , апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі адвоката Качайла А. І., яка подана в інтересах ОСОБА_2 - не визнаються слушними, апеляційна скарга, подана адвокатом Радь І. І. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення 25.10.2022 проводиться за відсутності ОСОБА_2 та його представника, адвоката Качайла А. І., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана адвокатом Качайлом А. І. апеляційна скарга, що 12.05.2022 адвокат Качайло А.І. брав участь у розгляді справи. Приймаючи рішення про продовження розгляду справи за відсутності вказаних вище осіб береться до уваги те, що неявка ОСОБА_2 та адвоката Качайла А. І., з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Отже, статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При оцінці доводів апеляційних скарг та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги наступне.
Зі змісту письмових пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 убачається, що, виїхавши на коло площі «Дружба народів», він зупинився на лінії зупинки. Пропустивши чотири автомобілі з кола, почав рух на транспортний міст. Проїхавши 25 (двадцять п`ять) метрів після пішохідного переходу, його транспортний засіб почав об`їжджати автомобіль марки «BMW 318D» н. з. НОМЕР_2 . При цьому почув удар, керований ним автомобіль відкинуло до бордюру, де він у зв`язку з цим зупинився. Після чого, водій автомобіля марки «BMW 318D» ОСОБА_2 спеціально повторно наїхав на керований ним транспортний засіб. Між тим, з постанови суду першої інстанції вбачається, що потерпілий ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, давши відповідні пояснення, що ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явився і у суді першої інстанції будь-яких пояснень з обставин ДТП не давав, а також не з`явився на розгляд справи і до апеляційного суду, на власний розсуд скориставшись своїми процесуальними правами.
З пояснень ОСОБА_2 убачається, що, рухаючись колом у бік площі «Дружба народів», у напрямку транспортного мосту, праворуч з другорядної смуги руху їхав транспортний засіб, за кермом якого був ОСОБА_1 , який продовжував рух, не надавши перевагу автомобілю марки «BMW 318D» н. з. НОМЕР_2 , яким він керував, у результаті чого відбулося зіткнення автомобілів.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №518336, 06.07.2021, о 10 год 50 хв, водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13. 1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним у справі доказам. Зокрема, суду необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винуватою особа у його скоєнні.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що, посилаючись на наявні у матеріалах справи докази (протокол від 06.07.2021 серії ДПР18 №518335, схему місця ДТП, письмові пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, як на такі, що підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не дав їм належний аналіз, а саме не зазначив, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв`язку із чим не дав їм відповідної оцінки та дійшов передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення та про його винуватість у скоєнні цього проступку.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що такий складено відносно водія ОСОБА_1 за порушення ним ПДР, а саме п. 8.4. а (попереджувальні знаки. Так, попереджувальні знаки інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду), п. 12. 3. (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди).
Однак, з вищенаведеним апеляційний суд, враховуючи наявні у матеріалах справи переконливі докази, погодитись не може.
Так, зі схеми місця ДТП, яка є належним та достовірним доказом у справі, щодо якої жоден із учасників дорожньо-транспортної пригоди заперечень та зауважень не висловлювали, вказаний процесуальний документ не оскаржували, убачається, що обидва транспортні засоби їхали у напрямку площі Б. Хмельницького. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався правою крайньою смугою, а транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_2 прямолінійно їхав лівою смугою також у бік транспортного мосту. Зі схеми місця ДТП, а також з письмових та наданих у судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 , чітко вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося на площі Дружби народів, після пішохідного переходу, перед транспортним мостом, поза межами дії дорожнього знаку «Круговий рух».
Тому, доводи апеляційної скарги адвоката Радь І. І. про те, що у діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, оскільки наявними доказами підтверджено, що ним не були порушені вимоги п. п. 8.4. а, 12.3 ПДР, при цьому місцевий суд не з`ясував фактичні обставини справи та дійшов помилкового висновку про те, що момент зіткнення транспортних засобів відбувся значно раніше, ніж це вказано у схемі місця ДТП, тобто безпосередньо на виїзді з кругового перехрестя після чого автомобілі продовжувались рухатись аж до повної зупинки, є обґрунтованими та слушними.
Надаючи перевагу поясненням водія ОСОБА_1 у частині обставин та місця зіткнення транспортних засобів, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до схеми місця ДТП, зіткнення автомобілів відбулось саме у місці, на яке вказує ОСОБА_1 на відстані 16 (шістнадцять) метрів після пішохідного переходу (після розміщення дорожньої розмітки ) та після дії дорожньої розмітки 1.5.2 ПДР звуження дороги.
Матеріалами справи також підтверджено, що зіткнення автомобілів відбулось після перетинання водієм ОСОБА_2 суцільної розмітки.
Апеляційний суд дослідив зміст процесуальних документів, перевірив їх на предмет достовірності, належності та достатності, відтак встановив, що згідно зі схемою місця ДТП, та як убачається з пояснень ОСОБА_1 , фактично зіткнення автомобілів відбулося не на виїзді з кругового перехрестя, як це стверджує в апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , адвокат Качайло А. І., а по прямій, а саме через 16.2 м. від пішохідного переходу, який знаходиться за круговим перехрестям, після дорожньої розмітки «Зебра».
Будь-яких доказів, які би ставили під сумніви вищенаведене та які би слугували підставою для визнання слушними доводи адвоката Качайла А. І., який діє в інтересах ОСОБА_2 про те, що винуватцем ДТП є саме водій ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 ні його представником, не надано ні в суді першої інстанції, ні під час розгляду апеляційної скарги.
Окрім цього, апеляційний суд бере до уваги наявний у матеріалах справи висновок експерта Закарпатського науково - дослідного експертно криміналістичного центру від 22.09.2021 №СЕ-19/107-21/7257-ІТ, на який суд посилається в оскаржуваній постанові.
При прийнятті судового рішення, апеляційний суд враховує і те, що відповідно до Закону України "Про дорожній рух" Правила дорожнього руху України (далі ПДР) встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Пунктом 16.12. ПДР передбачено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.
Згідно з п. 10.1. ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п. 10.3., у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
Отже, при оцінці доводів адвоката Качайла А. І. відносно того, що момент зіткнення, як первинна фаза контактування транспортних засобів, відбувся раніше, ніж це позначено на схемі, тобто на виїзді з кругового перехрестя, що свідчить про порушення саме водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, такі, на переконання апеляційного суду, спростовуються належними та достатніми доказами. Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги те, що адвокат Качайло А.І. будь-яких доказів у підтвердження цих доводів, не надав, на наявність таких не посилався.
Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час розгляду апеляційної скарги адвокатом Качайлом А. І. не наведено жодних переконливих відомостей, які би свідчили про те, що у діях водія ОСОБА_1 міститься склад передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не з`ясував фактичні обставини справи, не дав належну оцінку наявним у справі доказам, що містяться у матеріалах справи, а саме відомостям схеми місця ДТП, письмовим та наданим у судовому засіданні поясненням водія ОСОБА_1 , відповідно до яких зіткнення автомобілів мало місце через 16.2 м. від пішохідного переходу, який знаходиться за круговим перехрестям, після дорожньої розмітки «Зебра», та дійшов помилкового висновку про наявність у його діях складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення.
Тому, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 необґрунтовано та безпідставно визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, отже доводи адвоката Радя І. І. про те, що місцевий суд повинен був закрити провадження у справі не у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП, а через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки жодних вимог пунктів 8.4 (а), 12.3, 16.12, 10.1 та 10.3 ПДР України ним не порушувались, слід визнати слушними та обґрунтованими.
При оцінці доводів апеляційних скарг та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не уповноважений за власною ініціативою збирати докази, на підтвердження обставин, викладених у протоколі.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення безумовно свідчать про те, що у діях водія ОСОБА_1 немає складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, а тому всі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення повинні тлумачитись і тлумачаться на його користь.
Вищенаведене свідчить про те, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, та у порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, і як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП є незаконним, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що: відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи; відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; саме на відповідних посадових осіб Національної поліції України покладено обов`язок доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.
Ухвалюючи рішення апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП щодо перегляду апеляційним судом справи в межах апеляційної скарги та не обмеження доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Радь І. І. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Качайло А. І. в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН