Справа №: 452/2871/22
П О С Т А Н О В А
06 жовтня 2022 року м.Самбір
Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Корольчук Н.В. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП щодо:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
В протоколі серії НОМЕР_1 від 27.09.2022 року зазначено, що 19.09.2022 року об 11.55 год. в м. Самборі по вул. Завокзальній Львівської області ОСОБА_1 керуючи т/з МАН 7.150 номерний знак НОМЕР_2 , був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, після чого місце пригоди залишив, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що провину у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнає, оскільки він 19.09.2022 року в м. Самборі по вул. Завокзальній керуючи великим вантажним автомобілем МАН, не відчув як зачепив припаркований автомобіль. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі виходячи з наступного.
Відповідальність за статтею 122-4 КУпАП наступає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого статтею 122-4 КУпАП характеризується лише умисною формою вини.
Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, ст.62Конституції України,є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Оцінюючи пояснення ОСОБА_1 , які він надав в судовому засіданні, суд враховує також ту обставину, що вони є незмінними, оскільки в частині того, що він умисно місце дорожньо-транспортної пригоди не залишав, вони відповідають тим його поясненням, які він надав поліцейським безпосередньо під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його письмовим поясненням, яке долучене до матеріалів даної справи.
Підстав ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1 суддя не знаходить, оскільки вони узгоджуються з іншими об`єктивними доказами у справі і в ході судового розгляду справи не отримано даних, які б їх спростовували.
Дослідивши докази у їх сукупності, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 немає умислу, таким чином, відсутній один з елементів складу правопорушення.
З огляду на викладене, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не можна вважати доведеною, а тому підстав для притягнення особи до відповідальністю за цією статтею суддя не знаходить.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 251, 280, 284 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя