П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП в Закарпатської області ДПП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 122-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серіх ДПР 18 №517243 від липня 2022 року, вбачається, що 22.07.2022 о 11 год. 01 хв. на АД М-6 «Київ-Чоп» 804 км. с. Барвінок водій ОСОБА_1 керуючи т/з BMW І5 д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку ТЗ, яку поліцейський здійснив сигнальним диском з червоним сигналом, вказуючи на цей Т/З та подальше його місце зупинки, чим порушив вимоги п.2,4; 8.9А, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Від представника ОСОБА_1 , адвоката Барановського О.В., надійшло клопотання, в якому вказано на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 517243, ОСОБА_1 , на його вимогу, не було надано будь-яких доказів вчинення даного правопорушення, погодитись або спростувати факт даного правопорушення він теж не може оскільки на даній ділянці автодороги відбулась зміна водія, таким чином в цей період за кермом автомобіля перебував він та його приятель ОСОБА_2 .

При цьому зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на місці пасажира та водія не бачив сигналів про зупинку від інших працівників патрульної поліції, та зупинився на вимогу у місці де і було складено даний протокол. З огляду на викладені обставини, судову практику та норми чинного законодавства зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував та відчував по дорожній обстановці, що не перевищував швидкісний режим та уважно слідкував за дорожньою ситуацією.

Однак, враховуючи неоднозначність даної ситуації, з доданою працівниками патрульної поліції постановою про накладення адміністративного стягнення за порушення швидкісного режиму він погодився, та ним було сплачено штраф передбачений цією постановою, що підтверджується доданою до клопотання квитанцією про сплату.

У клопотанні вказано на те,що враховуючи все вищевикладене, та те що на вказаній ділянці автодороги склалася неоднозначна ситуація з приводу невиконання ним вимоги про зупинку та також те, що в протоколі відсутні докази умисного вчинення даного адміністративного правопорушення, просить Суд застосувати мінімальне адміністративне стягнення передбачене санкцією статті 122-2 КУпАП, вилучене водійське посвідчення (серії НОМЕР_2 ) повернути йому за належністю.

Окрім того, справу просить розглядати без його участі, з повідомленням про результати розгляду.

Слід зазначити, що до клопотання додано: Копія Квитанції про сплату штрафу за постановою ЕАР 5648505 1 арк.. Додатки: 1. order (31).pdf. 2. photo_2022-08-12 17.15.32.jpeg. 3. photo_2022-08-12 17.15.39.jpeg. 4. photo_2022-08-12 17.15.42.jpeg. 12.08.2022, ОСОБА_3

У судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно клопотання від 12.08.2022, просить справу розглядати за його відсутності..

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ч.1 ст. 122-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Згідно п. 1.3. та п.1.9. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність, згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п.8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Так, при дослідженні наявного в матеріалах справи відеозапису з боді-камети поліцейськи (DVD -диск міститься в матеріалах справи), зафіксовано факт складання адміністративних матеріалів за вчинення ОСОБА_1 , адміністративних правопорушень, а саме винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 122 КУпАП, та протоколу за ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Як вбачається з відео, ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні правопорушень заперечував, проте згодом погодився із працівниками поліції. Окрім того, з відео вбачається, що на його вимогу працівниками поліції йому було пред`явлено фото з приладу ТРУКАМ, яким було зафіксовано перевищення швидкості.

Окрім того, зі місту клопотання адвоката Барановського О.В., до якого також додано і клопотання самого ОСОБА_1 , доказів на спростування вчинення інкримінованих йому правопорушень він не має, вказує на те, що відбувалася зміна водіїв, на час зупинення автомобіля за кермом був саме він. Просить застосувати мінімальне адміністративне стягнення передбачене санкцією статті 122-2 КУпАП, вилучене водійське посвідчення (серії НОМЕР_2 ) повернути йому за належністю.

Таким чином суддя вважає, що за вказаних вище обставинах, доведена вина ОСОБА_1 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 , у вчиненні ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. підтверджується : матеріалами справи, протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписами з боді-камер поліцейських (DVD диск міститься у матеріалах справи).

Вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122- 2 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Суд, при розгляді справи, бере до уваги при розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

Відповідно до ст.. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, беручи до уваги, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка вчинила правопорушення за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, що створює потенційну загрозу для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, суд вважає що його виправлення, та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення покарання у вигляді штрафу.

Згідно ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2481грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 40-1, 245, 283-285, 287-291 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В :

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн..

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош