Справа № 496/3607/22
Провадження № 3/496/3373/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ч. 1 ст. 44 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області, після дооформлення, надійшли матеріали від Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №340577 від 11 серпня 2022 року, 23 квітня 2022 року ОСОБА_1 , перебуваючи біля Клеверного мосту, автодорога «Київ-Одеса», 438 км, зберігала при собі в лівій кишені куртки подрібнену речовину чорного кольору, які містили особливу небезпечну психотропну речовину, 08 грамів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Разом з тим пунктом 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до суду були надані докази: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №340577 від 11 серпня 2022 року, повідомлення про підозру, висновок експерта, пояснення ОСОБА_1 , витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 вересня 2022 року.

З дослідженого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 23 квітня 2022 року до ч/ч ВП №2 ОРУП №2 надійшло повідомлення на лінію «102» про те, що за адресою Об`їзна дорога біля клеверного мосту на блок посту №17 Одеського району, Одеської області, було виявлено ОСОБА_1 , де в огляду місця події в даної громадянки було та вилученого речовину у твердому стані схожу на наркотичну. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст.309 КК України. Внаслідок розслідування кримінального правопорушення, 18 липня 2022 року було направлено до суду обвинувальний акт.

Таким чином, з досліджених матеріалів вбачається, що посадовими особами було складеного протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 44 КУпАП, яка передбачає відповідальність за незаконні виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах.

Крім того, 18 липня 2022 року до суду було направлено обвинувальний акт за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, стосовно тієї самої події, яка відбувалася в одному й тому ж місці і той же проміжок часу, відносно тієї же особи ОСОБА_1 .

В першу чергу Суд наголошує, що стаття 61 Конституції України говорить про заборону двічі притягнення до юридичної відповідальності одного виду, а стаття 4 Протоколу № 7 Конвенції закріплює заборону «кримінального переслідування», яке тлумачиться в автономному значенні та не залежить від внутрішньодержавної кваліфікації.

В даній ситуації виникло питання про застосування принципу ne bis in idem, який випливає із статті 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та закріплює заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів.

В рішенні ЄСПЛ по справі «Сергій Золотухін проти Росії» (Sergey Zolotukhin v. Russia), заява № 14939/03, Суд розглядав існуючі підходи до тлумачення принципу ne bis in idem та дійшов висновку, що статтю 4 Протоколу № 7 слід розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів (пункт 82). Отже, важливо було зосередитися на тих фактах справи, які складають сукупність конкретних фактичних обставин стосовно одного й того ж обвинуваченого, та нерозривно пов`язані між собою у часі та просторі, існування яких мало бути доведено з метою засудження або порушення кримінальної справи (пункт 84).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Отже, Суд доходить висновку, що факти, які призвели до притягнення ОСОБА_1 до кримінальної до відповідальності, нерозривно пов`язані між собою із фактами, які зазначені в основі для притягнення до адміністративної відповідальності, та в другому провадженні по суті стосується тих самих фактів, що досліджувалися і у першому провадженні.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33-35, 44, 247, 251, 252, КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя О.П. Галич