Справа №: 486/761/22 Провадження № 3/486/473/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Костянтинівка, Миколаївської області, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 460313 від 11 липня 2022 року, 11 липня 2022 року о 15:15 год., ОСОБА_1 , знаходилась біля третього під`їзду будинку 31, по пр. Незалежності в м. Южноукраїнську, Миколаївської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, образливо чіплялась до громадян, на законну вимогу ДОП Кійко С.О. припинити чинити адміністративне правопорушення не відреагувала, при цьому висловлювалась в грубій формі на адресу поліцейських, штовхала та погрожувала фізичною розправою.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 185 КУпАП, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 із протоколом не погодилась та пояснила, що у неї виник конфлікт із колишньою свекрухою, щодо спілкування з її дитиною, який триває сім років. Бабуся приїхала із Львівської області до її дитини та хотіла забрати доньку. Вона з народження дитини була одинокою матір`ю, а тепер, коли дитина підросла, раптово з`явилась її бабуся, яка хоче з онукою спілкуватися. Бабуся прийшла відразу із поліцією і працівники поліції почали її смикати за руки, надягли на неї кайданки і заштовхали в автомобіль та повезли до відділення поліції.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, вбачається, що під час відпрацювання ДОП СП ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Кійко С. матеріалів ЄО № 2997 від 11 липня 2022 року щодо вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , нею було здійснено вихід за адресою: біля під`їзду №3 по АДРЕСА_2 зустріла заявницю ОСОБА_3 , під час спілкування з якою до них підійшла ОСОБА_1 , почала перешкоджати в зібранні адміністративних матеріалів за вищезазначеним фактом, почала її штовхати, хапала за формений одяг, на зауваження припинити вчиняти протиправні дії не реагувала, після чого була затримана нарядом СРПП. Вказаним працівником поліції складено рапорт /а.с. 4/.

11 липня 2022 року ОСОБА_1 затримано для припинення адміністративного правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення, про що складено протокол АЗ № 004747 /а.с. 3/ про адміністративне затримання від 11 липня 2022 року.

Також в матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_3 від 11 липня 2022 року /а.с. 2/, згідно яких вона 11 липня 2022 року викликала наряд поліції з приводу того, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння вигнала свою доньку неповнолітню ОСОБА_4 , 2006 року народження, з дому. По приїзду працівників поліції ОСОБА_1 почала поводити себе неадекватно, шарпала її за одяг, виражалась нецензурною лайкою, на зауваження працівників поліції не реагувала.

Відповідальність за статтею 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків.

Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок та діють від імені держави.

Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за ст. 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівникам поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

ОСОБА_1 не визнає себе винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Разом з тим, в матеріалах справи, крім рапорту, копії протоколу про адміністративне затримання та письмових пояснень ОСОБА_3 відсутні будь-які інші докази вини ОСОБА_1 у вчиненні злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків пояснення, будь-то пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, які не є заінтересовамими особами, відеозапис подій чи інші докази.

До того ж, в даному випадку у ОСОБА_1 виник конфлікт щодо дитини із колишньою свекрухою, з якою у останньої неприязні відносини.

Наведене викликає сумнів щодо дотримання працівниками поліції процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту злісної непокори ОСОБА_5 законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Вищевказане свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті 185 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАПє підставою для закриття адміністративного провадження.

Керуючись ст. ст. 247, 283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Южноукраїнського міського суду Г.А. Далматова