Справа № 131/685/22
Провадження № 33/801/915/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медяний В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Морозова В.Ю. ( в режимі відеоконференції),

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Морозова Вадима Юрійовича з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

-притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.09.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.2 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07 серпня 2022 року о 02:00 в с. Лиса Гора, Вінницького району Вінницької області по вул. Польовій, керував автомобілем ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Драгер» 6810 у присутності двох свідків, з результатом 0,55 проміле.

Відповідно до постанови судді Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В. від 16.08.2021 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Вирішуючи питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з ч.2 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції встановив та виходив з того винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 320109, роздруківкою приладу «Драгер» 6810 від 07 серпня 2022 року, який підтверджує, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та диском з відео з місця події.

В діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він порушив правила дорожнього руху, а саме п.2.9 (а) ПДР, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 та його захисник Морозов В.Ю. подали апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 18.08.2021 року мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не був присутнім в Іллінецькому районному суді Вінницької області при розгляді вказаного провадження щодо нього, а також при проголошенні оскаржуваного судового рішення 22.09.2022 року. Про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо з порталу «Судова влада України», копію якої відповідно до заяви отримав 26.10.2022 року. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник просили скасувати постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.09.2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказали, що суддею в неповному обсязі досліджувались всі істотні обставини справи, у зв`язку з чим ОСОБА_1 безпідставно притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП. Вважають, що суддя взагалі знехтував тим, що в протоколі містяться порушення, процедура огляду проводилась без дотримання норм законодавства. Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення працівники поліції зазначають, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 02:00 годині ночі, проте, протокол було складено майже о 05:00 годині ранку, а огляд на стан сп`яніння, відповідно до роздруківки приладу Драгер проводився о 05:00 годині ранку. Тобто між часом начебто виявлення в ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння та часом проведення його огляд на стан сп`яніння міститься проміжок більше ніж 3 години, а законодавець виділяє на таку процедуру 2 години. Тому вважають, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ч.4, ч.5 ст.266 КУпАП, у зв`язку з чим вважається недійсним.

Також під час проведення огляду на стан сп`яніння, який здійснювався 07.08.2022 ОСОБА_1 знаходився в полі та факту керування не було. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення взагалі не міститься відеодоказ ознак алкогольного сп`яніння, які надали б можливість зробити висновок того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Звернули увагу суду на те, що ОСОБА_1 працівниками поліції під час проходження ним огляду та складання протоколу не роз`яснювалися права та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів законність інкримінованого адміністративного правопорушення. Також працівниками поліції йому не було роз`яснено процедуру проведення освідування саме в лікарні, чим викликали в нього недовіру.

Судом першої інстанції не було прийнято до уваги відсутність в протоколі та матеріалах справи дані засобу відеофіксації, не відомо чи сертифікований він Україні. Під час складання протоколу не було залучено свідків, суддя опирався лише на письмові показання та докази, не викликавши всіх сторін у судове засідання, унеможливив ОСОБА_1 в праві на захист та ознайомленні з матеріалами справи.

Вважають, що суд неправильно підійшов до розгляду вказаної категорії справи, оскільки неприпустимим є спрощений підхід вирішення та прийняття рішення по справі, грубо проігнорував чисельні порушення працівників поліції щодо неналежності доказів та ухвалив рішення, ґрунтуючись виключно на власних переконаннях.

В суді апеляційної інстанції, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник повністю підтримали подану ними апеляційну скаргу, просили її задовольнити, з підстав викладених у ній. На запитання суду щодо обставин справи пояснив, що його зупинили в полі працівники поліції, запитали документи, протримали дві години. В протоколі усе вказав як сказали працівники поліції, дійсно в той вечір випив 0,5 пива після того як поламався автомобіль. Звернув увагу суду на те, що автомобілем не їхав, так як він в нього поламався. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці, за допомогою Драгера, але звертав увагу працівників поліції, що хотів би пройти огляд в лікарні.

Дії працівників поліції до адміністративного суду не оскаржував, не знав що має на те право, дізнався про це після звернення за допомогою до захисника. Тому має намір оскаржувати їхні дії після розгляду апеляційної скарги.

Щодо відсторонення його від керування автомобілем на запитання суду пояснив, що автомобіль забрав евакуатор. Раніше притягувався до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Морозова В.Ю., які просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.09.2022, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи клопотаннявважаю, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, оскільки апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно не був присутнім 22.09.2022 під час судового розгляду в Іллінецькому районному суді, а про прийняте судове рішення дізнався лише 21.10.2022.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 320109 від 07.08.2022, що 07.08.2022 року о 02:00 годині в с. Лиса Гора по вул. Польовій водій ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ 21061 днз НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер 6810, результат якого показав 0,55 проміле, чим порушив п.2.9 а ПДР України (а.с.3).

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 2 статті 130 КпАП України.

Диспозицією частини другої статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавчо порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції врегульований в статті 266 КпАП України, відповідно до якої особи, які керують, зокрема, транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений також «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Так, згідно з пунктом 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений 07.08.2022 року о 02 гд.35 хв. та підписаний уповноваженою на те особою інспектором з РПП СПД №1 ВП№5 майором поліції Шмирко З.М.

Згідно акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проведений у зв`язку з різким запахом алкоголю з ротової порожнини, почервонінням очей за допомогою алкотестр Драгер 6810, проба позитивна 0,55 проміле, в якому ОСОБА_1 вказав, що з результатом огляду на стан сп`яніння «згоден» про що розписався. Зазначено, що відеофіксація огляду здійснювалась на нагрудний пристрій бодікамеру (а.с.7).

Відповідно до наявної в матеріалах справи роздруківки тесту на алкоголь водія ОСОБА_1 з приладу Алкотест Драгер 6810, проведеного о 02:25 год. 07.08.2022 № 1505, останнє калібрування проводилось 2022.02.17, покази приладу показали результат тесту - 0,55 %, де також міститься особистий підпис особи, що тестують (а.с.1).

Під час складання вказаного протоколу ОСОБА_1 був присутній, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КпАП України, в якому наявний особистий підпис останнього, де у відповідній графі в поясненнях особи вказано: «випив 0,5 пива, після чого керував своїм автомобілем». При цьому відповідної заяви щодо незгоди із результатом тесту, та про те, що він взагалі не керував транспортним засобом ОСОБА_1 під час складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення зроблено не було, що також підтверджується і відеозаписом, доданим інспектором до матеріалів справи, на якому чітко прослуховується як ОСОБА_1 на запитання інспектора :- «Ви будете пан водій» надав відповідь «Так» (а.с.2).

Тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність моменту зупинки інспектором транспортного засобу не можуть свідчити про не перебування водія за кермом автомобіля. Разом з тим в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 плутався в своїх поясненнях щодо керування автомобілем.

Також у доданих до протоколу поясненнях особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які з його слів інспектором було записано вірно та прочитано йому вголос, засвідчених підписом останнього, вказано: «06.08.2022 близько 21 години мій знайомий попросив мене підвезти з с Лисої Гори до с. Красненького. Приїхавши до с. Красненьке ми купили в магазині пиво та випили його, після чого я залишив знайомого та поїхав на своєму автомобілі ВАЗ 21061 додому в с. Лиса Гора, де не доїхавши мене зупинили працівники поліції. Мені було запропоновано пройти тест на вживання алкоголю, на який я згодився. Результат Драгера показав 0,55 проміле» (а.с.6).

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Отже, у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду водію надано право пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Проте самостійно протягом двох годин ОСОБА_1 не відвідав жодного медичного закладу для проходження освідування, а також не надав суду жодних доказів, що не міг пройти освідування за станом здоров`я.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися. Тому в апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №320109 від 07.08.2022 року інспектором з РРП СПД № ВП№5 майором поліції Шмирко З.М.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника про те, що поліцейськими порушено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також те, що огляд останнього проводився о 05:00, тобто пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення о 02:00 годині. Вказане в апеляційній скарзі свідчить про намір ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та введення суду в оману стосовного обставин події, що мала місце 07.08.2022 року.

Не є спроможними доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №320109 від 07.08.2022 року не вказано модель, номер і серію засобу, яким велася відеофіксація, оскільки, у відповідності до ч.3 ст.283 КУпАП така інформація має бути відображена в постанові по справі про адміністративне правопорушення, а не в протоколі про таке правопорушення.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки вказане не знайшло свого підтвердження та спростовується поясненнями останнього наданими в ході апеляційного розгляду.

Не приймає й до уваги апеляційний суд твердження апелянтів про те, що суд порушив право ОСОБА_1 на захист й доступ до суду, оскільки розглянув справу за його відсутності, враховуючи наступне.

Так, відповідно до статті 277 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема повідомлення про призначення до розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, викладеного на офіційному сайті Судова влада України 17.08.2022 року, судом першої інстанції вжито заходів для об`єктивного, своєчасного розгляду даної справи та для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні 22.09.2022 року.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на наявність в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 на ім`я голови Іллінецького районного суду, в якій він просить адміністративні матеріали за ст.130 КУпАП відносно нього, розглядати без його участі, так як покази надані в поясненні підтримує повністю і додати нічого не має (а.с.5).

Так, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання (рішення Європейського Суду від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії").

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вжити заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Апеляційний суд вважає, що з метою дотримання основних засад судочинства, зокрема і розумних строків розгляду даної справи суд першої інстанції прийшов вірного висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і це не можна вважати порушенням права останнього на захист і доступ до правосуддя, так як останньому були забезпечені можливості як надати пояснення по справі, так і викликати необхідних свідків.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що частиною 2 статті 268 КУпАП закріплено перелік справ, у яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Справи про притягнення особи до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП до цього переліку не входять.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтами не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.245, 280, 283 КУпАП.

Так, у відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 7 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу і на те, що 16.08.2021 року Липовецьким районним судом Вінницької області ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що свідчить про те, що останній легковажно ставиться до порушення правил дорожнього руху та не робить належних для себе висновків.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, де дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки застосоване до ОСОБА_1 , є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9 а Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.2 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисником, не підлягає.

Керуючись ст.ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 та його захисника Морозова Вадима Юрійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 та його захиснику Морозову В.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.09.2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Морозова Вадима Юрійовича - залишити без задоволення.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Медяний