Справа №591/2318/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сорока М. Р.
Номер провадження 33/816/318/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шаповаленка Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шаповаленка Р.О. на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 18.06.2022 року о 21 год. 59 хв. в м.Сумах по вул. Володимирівська, буд. 26 керував транспортним засобом Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Алкотест Drager 6810. Відповідно до тесту № 1174 проведеному 18.06.2022 року о 22 год. 13 хв. водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (результат огляду позитивний 0,82 ‰ проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Шаповаленко Р.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати дану постанову та прийняти нову, згідно якої застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді попередження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт вказує наступне.

ОСОБА_1 дійсно знав про те що розгляд справи призначено на 05.07.2022 року, проте 04.07.2022 року його було госпіталізовано до лікарні через погіршення стану здоров`я.

Вже знаходячись в лікарні 04.07.2022 ОСОБА_1 була написана заява про відкладення розгляду справи, та направлена на електронну адресу Зарічного районного суду.

Лікування ОСОБА_1 проходить до сьогоднішнього дня.

Через низку тяжких захворювань від моменту госпіталізації втратив 22 кілограми ваги, втратив можливість рухатися, на разі часткову рухливість зберігає лише ліва рука. Через що ОСОБА_1 потребує цілодобового догляду, не може самостійно приймати їжу, ліки та справляти природні потреби.

Як вбачається з тексту оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було враховано той факт що ОСОБА_1 госпіталізований та перебуває на лікуванні, відсутні посилання на заяву про відкладення розгляду справи, що в свою чергу позбавило суд можливості надати об`єктивну оцінку особі яка притягується до адміністративної відповідальності та ухвалити справедливе рішення.

ОСОБА_1 визнає свою вину та щиро розкаюється у вчиненні адміністративного правопорушення, тому просимо суд врахувати це як обставини які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення.

Як особистість, ОСОБА_1 є особою похилого віку, має тяжкі хвороби, що підтверджуються довідками, потребує цілодобового догляду, приймає ліки які потребують фінансових витрат, що значно перевищують розмір пенсії яку отримує ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 тяжко хворіє, він не мав інформації про наявність судового рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, не сплатив вчасно штраф. Відповідно на даний момент сума штрафу подвоїлась та складає 34 тисячі гривень, що для ОСОБА_2 є непомірно великою сумою для особи яка бореться за життя із тяжкими хворобами і враховуючи всі обставини даної справи не буде сплаченим, тобто таке стягнення не досягне мети його накладення.

Отже, враховуючи викладене, апелянт вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами) з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, майнового стану правопорушника, стану здоров`я, наявних обставин, що пом`якшують покарання, необхідно і достатньо накласти більш м`яке адміністративне стягнення, ніж передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме у вигляді попередження.

Вислухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шаповаленка Р.О., який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 05 липня 2022 року в судовому засіданні дійсно не був присутній. Строк на оскарження постанови сплив 15 липня 2022 року.

Проте 04.07.2022 року ОСОБА_1 було госпіталізовано до лікарні через погіршення стану здоров`я. Вже знаходячись в лікарні 04.07.2022 ОСОБА_1 була написана заява про відкладення розгляду справи, та направлена на електронну адресу Зарічного районного суду.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Шаповаленку Р.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 05.07.2022 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 05.07.2022 року, яку адвокат Шаповаленко Р.О. просив скасувати, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст. ст. 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

-протоколом про адміністративне правопорушення, в яких мається пояснення ОСОБА_1 в яких він підтвердив факт вживання алкогольних напоїв (а.с. 1);

-результатом проведеного тесту газоаналізатора (Drager Alcotest) 6810 ARВF 0423, результат огляду 0,82 ‰ проміле, проба позитивна, тест номер № 1174 від 18.06.2022 року (а.с.2).

- відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, на яких переконливо та в достатній мірі підтверджені обставини, викладені в протоколі, виконання працівниками поліції вимог КУпАП при їх складанні та дотримання процедури огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки, а також зафіксовані пояснення ОСОБА_1 в яких він погодився пройти огляд на місці зупинки та погодився з результатами огляду.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі про те, що районний суд призначив ОСОБА_1 занадто суворе покарання, яке не відповідає характеру вчиненого та даних про особу винуватця, то апеляційний суд зазначає.

Відповідно до ст.30 КУпАП позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, на переконання апеляційного суду, що накладаючи на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, суд першої інстанції врахував в повній мірі характер скоєного правопорушення, дані про особу правопорушника.

Отже, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено? а викладена адвокатом Шаповаленком Р.О. позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 визнає свою вину та щиро розкаюється у вчиненні адміністративного правопорушення, та він є особою похилого віку, має тяжкі хвороби, потребує цілодобового догляду, приймає ліки які потребують фінансових витрат, що значно перевищують розмір пенсії яку отримує ОСОБА_1 і ці обставини захисник просив визнати підставами для пом`якшення визначення судом стягнення і застосування до ОСОБА_1 попередження, то апеляційний суд зазначає таке:

Як вказувалось вище санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає лише певні види стягнення штраф і позбавлення права керувати транспортними засобами.

При цьому, норми КУпАП не передбачають порядку, який визначено ст.69 КК України щодо призначення більш м`якого покарання.

За таких обставин підстав для пом`якшення визначеного судом першої інстанції стягнення ОСОБА_1 апеляційний суд не вбачає.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя апеляційного суду вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, перебував у стані наркотичного сп`яніння, що ним не заперечується та підтверджується наявними в справі матеріалами, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Шаповленку Р.О. строк на оскарження постанови Зарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2022 року.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката Шаповаленка Р.О. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.