Справа №345/2104/22
Провадження № 3/345/792/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2022 м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кулаєць Б.О., за участю особи, яка притягується до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області,про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , неодруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, з третьою групою інвалідності, працюючого водієм служби таксі, громадянина України,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Правопорушення вчинене при таких обставинах.

Так, ОСОБА_1 09.07.2022 близько 23:00 год. за місцем проживання в АДРЕСА_1 обзивав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою своїй співмешканці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 09.07.2022 в суботу ввечері він гуляв з сином, після чого прийшов додому. Його цивільна дружина ОСОБА_2 чекала на них, щоб забрати дитину. Оскільки між ними погіршилися відносини, через те, що дружина перед тим не ночувала вдома, то він вважав, що вона не мала права заходити у його квартиру без його дозволу. Це було близько 23:00 год. ОСОБА_2 хотіла забрати дитину, а він їй сказав, що привезе сина в понеділок, тим більше не хотів відпускати дитину, бо вже була комендантська година. Однак ОСОБА_2 все одно взяла хлопчика і вийшла на сходову клітку. Він вийшов за ними, покликав сина, і той пішов до нього. Жінка залишилася на сходовій і викликала поліцію. Коли приїхали працівники поліції, то побачили, що все добре, нічого не оформляли і поїхали. ОСОБА_2 також пішла додому. В понеділок сина завіз мамі.

Щодо завдання фізичного насильства категорично заперечує. Стверджує, що на долученому до матеріалів звукозаписі чути не його голос, він може бути змонтований, неповний, не відомо, коли записаний, так як того дня подій таких не було. Все було тихо, в чому переконалася і поліція. А заяву в поліцію ОСОБА_2 написала значно пізніше, так як хоче позбавити його можливості зустрічатися з сином.

Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що 09.07.2022 вона ввечері повернулася до квартири, у якій на той час проживала. Того дня її син знаходився у мами чоловіка. Вона чекала вдома чоловіка з сином, які приїхали близько 22:45 години. До цього моменту вона намагалася зв`язатися з чоловіком по телефону, однак не змогла додзвонитися, так як останній не відповідав на дзвінки. Як тільки вони повернулися додому, то син зразу підбіг до неї, в цей момент чоловік, стоячи на порозі, не закриваючи за собою двері, вказував їй поглядом на вихід з квартири. Вона хотіла забрати дитину з собою, однак, чоловік сказав, що приведе сина в понеділок, а після цього виштовхав її в коридор. Син був коло неї та вона взяла його на руки, однак чоловік вирвав у неї дитину та поніс у квартиру на кухню. Вона пішла за ними. В кухні чоловік поставив дитину на підлогу, після чого повалив її на землю, завдав декілька ударів долонею по обличчю, при цьому обзивав її нецензурними словами. Після цього він підняв її та виштовхав на сходову клітку, зачинивши за собою двері. Перебуваючи на загальному коридорі, вона викликала поліцію. Коли приїхали працівники поліції, то все вже дійсно було спокійно. Чоловік з дитиною був у квартирі, а вона на сходовій. Щоб не травмувати дитину ще більше, так як хлочик і так сильно налякався і плакав, вона погодилася з працівниками поліції залишити все як є і поїхала ночувати до батьків. Наступного дня вона знову багато разів телефонувала до ОСОБА_1 , однак він не відповідав. Тоді вона пішла по дитину за місцем їхнього проживання, однак чоловік дитину їй не віддав, а тільки вона забрала свої речі, які він поскладав у мусорні пакети та виставив на сходову клітку біля квартири.

Вважає, що 09.07.2022 діями ОСОБА_1 їй та малолітньому синові ОСОБА_4 було спричинено психологічну шкоду, також вона зазнала фізичного насильства. Через погане самопочуття 11.07.2022 зверталася до травматолога.

Відеозапис на свій телефон включила, коли з балкону побачила, що ОСОБА_1 з сином під"їхали до будинку, хоча не знала на той час, як будуть розвиватися події. Не сподівалася, що все станеться саме так, вона нічого не встигла навіть сказати. ОСОБА_1 просто двічі виштовхав її з квартири на очах у сина, який кричав і плакав. У певний момент, коли чоловік штовхнув її, телефон випав, і зйомка припинилася.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази:

незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в судовому засіданні доведена матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 288392 від 25.07.2022, в якому викладена суть адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2КУпАП в частині психологічного насильства щодо потерпілої. Зі вказаним протоколом ОСОБА_1 ознайомився та копію його отримав, що підтвердив своїм підписом. Згідно пояснень ОСОБА_1 , які містяться у вказаному протоколі, 09.07.2022 близько 23:00 год. за місцем його проживання він спілкувався під час конфлікту з ОСОБА_2 на середньому тоні, звукозапис, який долучила остання він не визнає, оскільки на ньому не його голос (а.с.1);

- заявою ОСОБА_2 від 19.07.2022 до начальника Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, згідно з якою вона просить прийняти міри до її співмешканця ОСОБА_1 , який 09.07.2022 близько 23:00 год. вигнав її разом з сином та вчинив відносно них психологічне та економічне насильство за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вона змушена була піти проживати за місцем свої реєстрації (а.с. 3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 19.07.2022 до начальника Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, в яких вона пояснила, що в період часу з 2018 по 2022 року вона проживає із своїм співмешканцем ОСОБА_1 та їхнім чотирьохрічним сином, вони проживають в квартирі, що належить ОСОБА_1 09.07.2022 в них з ОСОБА_1 стався черговий конфлікт, а саме: близько 23:00 год. останній вигнав її з дому, виштовхавши в коридор. За нею вибігла перелякана дитина, яка кричала і плакала. Вона взяла сина на руки, однак, ОСОБА_1 вирвав у неї дитину та забрав у квартиру. Після того, як вона пішла за ними в квартиру, щоб забрати сина із собою, ОСОБА_1 повалив її на підлогу, нецензурно висловлюючись, після чого останній підняв її та знову виштовхав з квартири. Вона змушена була піти до батьків, де і проживає на теперішній час. Наступного дня вона знову прийшла до ОСОБА_1 , щоб повернути дитину, однак сина він їй не віддав, а тільки дозволив забрати частину своїх речей, які виставив на коридор (а.с. 4-5);

- листом т.в.о. начальника Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області Донець А. № 10090/59/04/2022 від 20.07.2022 до начальника управління у справах сім`ї, молоді, фізкультури та спорту Калуської міської ради Клим М., начальника ССД Калуської міської ради ОСОБА_5 та директора Калуського міського ЦСССДМ Дидич Г., згідно з яким він повідомляє їх про те, що 19.07.2022 у Калуський РВП надійшла заява ОСОБА_2 про те, що 09.07.2022 близько 23:00 год. відносно неї та її малолітнього сина ОСОБА_4 вчинено домашнє насильство її співмешканцем ОСОБА_1 . У зв`язку з вищевикладеним, просить вжити заходів реагування згідно компетенції (а.с. 6);

- актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20.07.2022. Згідно вказаного акту було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка проживає за адресою АДРЕСА_2 . Обстеженням встановлено, що сім`я складається з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , бабусі ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , який з ними не проживає. Згідно характеристики батьків, після вчинення домашнього насильства зі сторони батька щодо матері дитини, свідком якого був малолітній ОСОБА_7 , батьки проживають окремо. Згідно висновку комісії встановлено, що для дитини створено належні умови для проживання та розвитку, при цьому батьки не проживають разом тільки з 09.07.2022 після того, які співмешканець матері вчинив щодо неї насильство (а.с. 8);

- актом від 17.07.2018 про проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . З акту встановлено, що 09.07.2022 батько вчинив домашнє насильство, а саме: побив дружину, вигнав її з дому, ображав її нецензурними словами, не дозволи мамі забрати дитину з собою за її місцем реєстрації. На даний час дитина перебуває в безпеці, однак конфлікт між батьками не вичерпаний, а тому комісія рекомендує соціальний супровід сім`ї та визначення місця проживання дитини (а.с. 9-13);

- фото світлинами на яких відображено пакети з речами, які розміщуються в загальному коридорі, з зафіксованим часом, а саме: 10.07.2022 о 13:51 год., 14:10 год. та 14:11 годин.

Також до матеріалів справи долучено лазерний диск, на якому міститься відеозапис тривалістю 03:01 хвилини. На 01:03 хвилині запису чути звук, який подібний до відкриття дверей, після чого на 01:08 хвилині запису дитячий голос каже «Мама». Потім на 01:23 хвилині чоловічий голос говорить «Ви з ОСОБА_8 не підете, ОСОБА_8 прийде в понеділок», на що жіночий голос йому відповідає «А хто це таке сказав? Ми з тобою це вирішували?». На 01:37 хвилині жінка говорить «Так, слухай зараз викличу поліцію» та чути сторонній звук, який нагадує шарпання. Після цього на 01:56 хвилині остання каже «Я бучу кричати» та в цей час дитина говорить «Мама» і водночас плаче. На 02:51 хвилині жінка починає кричати «Допоможіть, допоможіть», а чоловік каже «Вже пусти дитину, я тобі сказав в понеділок». Після того, на 02:12 хвилині жінка говорить «Що таке, ідеш з мамою, ходи сонечко» та в цей момент дитина плаче, а чоловік каже «Всьо, пішли». Потім, на 02:28 хвилині останній говорить «Ти бачиш, як ти налякала дитину?» на, що жінка відповідає «Я налякала? Ходи Максимчику». На 02:44 хвилині жінка говорить «Ти що, ти яке право маєш простягати до мене руки», на що чоловік говорить « ОСОБА_9 », а жінка у відповідь каже «По якому праву, якому праву…», після цього на 02:50 хвилині чути сильний жіночий крик. На 02:54 хвилині чоловік кричить «Я тебе зараз приб`ю», при цьому останній використовував нецензурне слово, та після цього продовжує нецензурно висловлюватися в сторону жінки, а в кінці аудіозапису чоловік за допомогою нецензурної лексики проганяє жінку (а.с. 15);

В судовому засіданні потерпіла пояснила, коли та за яких умов зробила цей запис, та ствердила, що на ньому записано події 09.07.2022, за наслідками яких складено відповідний протокол.

ОСОБА_1 заперечував правдивість та достовірність запису.

Поряд з цим, особа, що заперечує факт належності конкретній особі голосу, запис якого наданий у якості доказу, має вчиняти певні процесуальні дії, необхідні для спростування відповідного доказу. Так, згідно постанови Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №553/1268/15?ц визнання аудіозапису речовим доказом є правомірним у разі відсутності переконливих аргументів і доказів, які ставили б під сумнів допустимість аудіозапису як доказу, та незаявлення учасниками справи клопотань про призначення у справі фонетичної експертизи для спростування відповідного доказу.

У судовому засіданні не здобуто жодного доказу, який би підтвердив недостовірність відеозапису, зміст якого повністю узгоджується з іншими письмовими доказами та показами потерпілої в судовому засіданні, а тому в суду відсутні сумніви, що голоси на записі належать ОСОБА_1 , потерпілій ОСОБА_2 та їхньому малолітньому сину та на ньому зафіксовані події 09.07.2022.

ІV. Оцінка суду:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно диспозиції ст.173-2 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали чи могли завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд розцінює, як обраний спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне ним правопорушення. Крім цього, його вина узгоджується з його поясненнями наданими в судовому засіданні та долученими до матеріалів справи (а.с.7) в тій частині, що в той день і час він був присутній на місці події, та в нього виник конфлікт з потерпілою.

Водночас суд не приймає твердження ОСОБА_1 про те, що на долученому до матеріалів справи аудізаписі не його голос, оскільки це не підтверджено будь-якими наявним в матеріалах справи доказами, та спростовується показами потерпілої, які вона надала в судовому засіданні, які є послідовними та які узгоджуються з розвитком подій, що відтворені на вказаному аудізаписі, а також з іншими доказами, долученими до матеріалів справи.

В той же час судом враховується, що відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена за застосування фізичного насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, що прямо передбачено в диспозиції вказаної статті.

При цьому як доказ фізичного насильства потерпілою до матеріалів справи долучено фотографії виписки з медичної документації від 11.07.2022, що підтверджують виявлені в потерпілої тілесні ушкодження. Водночас суд звертає увагу на те, що при виявлені у потерпілої тілесних ушкоджень, при наявності відповідних доказів, можна ставити питання про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності за ст. 125 КК України, але у всякому разі не за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому в частині пред"явлення ОСОБА_1 у протоколі про адміністратине правопорушення звинувачення у вчиненні домашнього насильства фізичного характеру, застосуванні фізичної сили, то у даній частині таке звинувачення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не знайшло свого підтвердження належними та допустини доказами.

ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ввів концепцію «дитина свідок = дитина постраждала від домашнього насильства». Дана концепція передбачає, що дитина, яка стала свідком (очевидцем) домашнього насильства, повинна бути визнана правоохоронними органами постраждалою (потерпілою) від домашнього насильства.

Якщо в сім`ї має місце домашнє насильство, дитина є свідком такого насильства, вона повинна бути ідентифікована, якщо навіть не вона звернулася у поліцію, а мати/батько чи інші особи.

Таким чином відповідальною особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, вірно зазначено в нього також потерпілим малолітнього ОСОБА_4 , оскільки останній був присутній під час конфлікту, що не заперечується самими ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 .

Таким чином, аналізуючи дослідженні у судовому засiданi докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2, оскільки він вчинив домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, який має третю групу інвалідності

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення, яке б вiдповiдало вчиненому ним правопорушенню та його особі, в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та призначити йому стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок (Отримувач: ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Войнилів/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37951998, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.)., номер рахунку (IBAN) - UA0009576, код класифікації доходів бюджету 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106)судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 10 діб з часу проголошення.

Суддя: