Справа № 154/1993/22 Провадження №33/802/533/22 Головуючий у 1 інстанції:Лутай А. М.
Категорія:ч.4 ст.172-11 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 липня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Із вказаної постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 2465 грн.

Також із ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 496 грн. 20 коп. судового збору.

Так, відповідно до вказаного судового рішення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 самовільно залишив пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 без поважних причин та без дозволу безпосередніх командирів під час особливого періоду.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його необґрунтованість та незаконність, просить скасувати, а провадження в справі, - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Вказує про те, що справа, яка розглядалась судом є сфальсифікованою. При цьому, її розгляд в суді першої інстанції проводився у його відсутності на підставі сфальсифікованої заяви про її розгляд без його участі від 07.07.22, в якій також зазначено, що він визнає вину. Однак, такої заяви він не писав, а про її наявність дізнався лише під час ознайомлення з матеріалами справи 08 вересня 2022 року. Підтвердженням того, що він такої заяви не писав є те, що вона містить помилки, а саме зазначення його по батькові « ОСОБА_2 », хоча він фактично є ОСОБА_3 .

Крім того, сфальсифікованим у справі є також і письмові пояснення від його імені, датовані 08.07.22, що нібито він був відсутній на ранковому шикуванні через сімейні обставини. Проте, такого пояснення він не надавав і не підписував. Підпис у цьому поясненні, йому не належить.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які містяться у матеріалах справи, взагалі не можуть бути належними доказами, оскільки подія про яку йде мова у протоколі про військове адміністративне правопорушення від 07.07.22, мала місце 05 липня 2022 року, а ці свідки у своїх поясненнях вказують про подію, що мала місце 06 липня 2022 року.

Зазначає також про те, що 04 липня 2022 року він будучи донором, черговий раз здавав кров, що підтверджується відповідною довідкою. А тому, відповідно до законодавства, йому на наступний день належить день відпустки, про що він повідомив своє керівництво. При проведенні службового розслідування, яке фактично проводилось солдатом ОСОБА_6 щодо причин відсутності його на службі 05.07.22, він у своїх письмових поясненнях вказав, що був відсутній на службі з вищенаведених підстав. Проте, таке його письмове пояснення в матеріалах справи відсутнє.

Вини у вчиненні правопорушення, яке йому інкримінується, він не визнає, оскільки причину відсутності на службі 05 липня 2022 року вважає поважною, про що також було відомо безпосередньому його керівництву.

Притягнення його до відповідальності стало причиною позбавлення значної частини грошового забезпечення.

Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Крім того, апелянт в скарзі заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 14.07.22 з посиланням на те, що суд не повідомивши його, розглянув справу у його відсутності. Копію постанови він отримав лише 08.09.22. Вважає, що з цієї дати почав перебіг 10-денного строку на оскарження судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просив задовольнити, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Під час апеляційного розгляду справи, з урахуванням доводів апелянта, судом встановлено фактичне прізвище, ім`я, по батькові особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до паспорта громадянина України апелянтом є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апелянт в апеляційній скарзі просить поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення. Апеляційний суд враховуючи наведені ним в скарзі доводи з приводу поновлення такого строку, вважає, що він фактично пропущений з поважних на те причин, а тому підлягає поновленню.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Всупереч цьому, судом першої інстанції не було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, з наступних підстав.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення А1008 №343 від 07.07.22 зазначено: «05.07.22 о 08:00 год. під час перевірки наявності особового складу 1 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , старший 1 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 майор ОСОБА_7 , виявив відсутність в строю без поважних причин командира механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , і доповів по команді командиру в/ч НОМЕР_1 майору ОСОБА_8 про правопорушення скоєне даним військовослужбовцем в умовах воєнного стану. 06.07.22 старший лейтенант ОСОБА_1 повернувся до в/ч НОМЕР_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП».

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення А1008 №343 від 07.07.22, та наявні в справі письмові пояснення. Також суд послався на письмову заяву ОСОБА_1 , яка міститься у справі про розгляд справи у його відсутності.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, з посиланням на те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів його винуватості.

Такі його доводи знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Частиною 4 ст.172-11 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, а саме:

ч.1) за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб;

ч.3) за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Отже, об`єктом такого правопорушення є порядок проходження військової служби, а об`єктивна сторона складу діяння, - складається із вищезазначених самостійних альтернативних діянь. У кожному конкретному випадку це потребує з`ясування і конкретизації.

Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували те, що він вчинив дії, які підпадають під кваліфікацію цієї норми закону (ч.4 ст.172-11 КУпАП).

Так, складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення на думку апеляційного суду не може вважатись належним доказом його винуватості, оскільки складений (оформлений) з порушенням вимог ст.256 КУпАП, а саме - у ньому не сформульовано суті правопорушення, як визначено диспозицією ч.4 ст.172-11 КУпАП. Ні зі змісту цього протоколу, ані з постанови судді суду першої інстанції неможливо зрозуміти об`єктивну сторону правопорушення з врахуванням особливостей ч.4 ст.172-11 КУпАП, яка повинна бути чіткою, зрозумілою та не викликати сумнівів.

Також, у вказаному протоколі ОСОБА_9 по батькові зазначено: « ОСОБА_2 », хоча як достеменно встановлено апеляційний судом, він - « ОСОБА_3 ».

Однак, суд першої інстанції на таке належної уваги не звернув, хоча згідно із положеннями ст.278 КУпАП, при підготовці справи до розгляду мав вирішити питання чи правильно складено протокол.

Крім того, на думку апеляційного суду не можуть бути також належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення й інші письмові документи, які додані до протоколу, та на які послався суд першої інстанції, - письмові пояснення.

Так, як вбачається з письмових пояснень військовослужбовців ОСОБА_10 та ОСОБА_4 від 07.07.22, у них йде мова про події, які мали місце 07 липня 2022 року, а у протоколі про події за 05 липня 2022 року. Також у них ОСОБА_11 по батькові зазначено як « ОСОБА_2 ».

Наявні у справі також письмові пояснення самого ОСОБА_1 від 07.07.22, в яких він визнає обставину відсутності на службі, однак, він в суді апеляційної інстанції вказав про те, що він таких не писав і не підписував. При цьому, ОСОБА_11 по батькові у цих поясненнях зазначено як « ОСОБА_2 », що також ставить їх під обґрунтований сумнів.

Не вказує жодним чином про винуватість ОСОБА_1 наявна в матеріалах справи заява від його імені від 07.07.22 про розгляд справи судом у його відсутності, та де він визнає вину, так як з наданих ним пояснень в суді апеляційної інстанції, він її не писав. У ній по батькові ОСОБА_12 також зазначений як « ОСОБА_2 ».

Слід також зазначити, що з приводу з`ясування вищевказаних обставин, до апеляційного суду неодноразово викликались свідки, тобто ті особи (військовослужбовці), які зазначені у протоколі та письмові пояснення яких містяться у справі, однак вони до суду не з`явились з невідомих для суду причин.

Будь-яких інших фактичних даних в розумінні ст.251 КУпАП про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення в матеріалах справи немає.

Виявлену істотну неповноту судового розгляду, яка унеможливлює повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи, неможливо виправити під час вирішення суддею провадження, адже суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи належних, допустимих та достатніх доказів, які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване судове рішення - скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст.247, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 липня 2022 року у даній справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 липня 2022 року в даній справі, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк