справа № 179/764/22
провадження № 3/179/433/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року смт. Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Чорна А.О., за участю: секретаря судового засідання Феленко Я.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Єпіка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з відділення поліції №1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровської області про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого водієм Хлібзаводу № 10, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені право на відвід, права та обв`язки, передбачені ст. 268 КУпАП,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської областіз відділення поліції №1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 02.08.2022 року серії ААБ № 033629, 02.08.2022 року о 16 год. 20 хв. в с. Поливанівка по вул. Центральна, 34, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком закладу від 02.08.2022 року. Від керування транспортним засобом водій відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав та пояснив, що він в алкогольному сп`янінні не керував транспортним засобом. Він 02.08.2022 року зустрів свого знайомого ОСОБА_2 , вони вирішили випити, заїхали до магазину, придбали горілку та поїхали до двору ОСОБА_3 , з яким домовилися, що той потім доправить автомобіль до його місця проживання. Він зупинив транспортний засіб, припарковав автомобіль, пересів на пасажирське сидіння та почав вживати з ОСОБА_2 горілку, чекаючи ОСОБА_3 . Потім до них під`їхали поліцейські, він вийшов до поліцейських з пасажирського сидіння автомобіля. Поліцейські склали постанову за ст. 122 ч. 1 КУпАП. На місці зупинки йому не пропонували пройти огляд. Працівники поліції його не зупиняли, автомобіль був припаркований, він дійсно був в автомобілі, але він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Адвокат Єпік С.О. у судовому засіданні просив закрити провадження по справі, оскільки відеозапис не містить зображення транспортного засобу, який знаходиться у русі під керуванням ОСОБА_1 , тобто достовірних, належних і допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом до суду не надано. Із відеозапису вбачається, що транспортний засіб не рухався, був припаркований, двигун вимкнений, ОСОБА_1 сидів на пасажирському сидінні. Крім того, час, зазначений у протоколі, не відповідає обставинам справи, оскільки у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 в 16.20 год керував транспортним засобом, а із відеозапису вбачається, що поліцейські під`їхали до припаркованого автомобіля в 15.46 год. Вважає, що було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не підтвердили свої письмові пояснення в тій частині, що бачили, як ОСОБА_1 вживав алкогольні напої та потім сів за кермо. Свідок ОСОБА_4 не пам`ятає чи пропонували на місці якби зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 пройти медичний огляд. Оскільки в матеріалах справи є розбіжності, тому просив закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він бачив, як автомобіль ВАЗ 2109 їхав по селу, автомобіль рухався якось дивно. Бачив, що автомобіль зупинився. Він підходив до водія ОСОБА_1 . Бачив, що той пересів на пасажирське сидіння та пив напої. Коли поліцейські приїхали, то водій вже сидів на пасажирському сидінні та розпивав спиртні напої. Зі слів сусідів знає, що автомобіль не міг припаркуватися. Він не бачив, щоб ОСОБА_1 вживав спиртні напої біля магазину, а потім сів за кермо. Свої пояснення він не читав, лише підписав. Він не пам`ятає точно, як відбувалася процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Начебто чув, що на місці зупинки, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, але не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 приїхав до нього та вони випили чаю. Потім в магазині вони придбали пляшку горілки та зустріли ОСОБА_3 . Потім вони поїхали до будинку ОСОБА_6 , припарковали автомобіль та почали вживати алкогольні напої. До цього часу ОСОБА_1 спиртні напої не вживав. Коли ОСОБА_1 їхав до будинку ОСОБА_6 , то був тверезим.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він зустрів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які попросили підвезти потім їх додому, оскільки вони бажали випити горілки, на що він погодився. Коли вони домовлялися про це ОСОБА_1 був тверезим. Хто керував автомобілем до його будинку, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що в серпні місяці після обіду він був у дворі свого будинку та почув, що їде автомобіль та кричить якась жінка. Він побачив, що автомобіль їде з боку в бік, не по прямій та їхав прямо на його паркан. Коли автомобіль зупинився, то він забрав ключі від автомобіля у водія ОСОБА_1 . Йому відомо, що сусід викликав поліцію. Він бачив до цього часу ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння у центрі села. Він не бачив, щоб ОСОБА_1 вживав алкогольні напої біля магазину, тому в цій частині не підтверджує свої письмові пояснення. Після зупинки транспортного засобу поліцейські приїхали десь через 50 хвилин або годину. Поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці, але той відмовився, погодився пройти тест в медичному закладі.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він працює ПОГ СВГВП Новомосковського РВП. Під час патрулювання до його напарника подзвонили та повідомили, що особа керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та вони виїхали за викликом. Транспортний засіб вони не зупиняли, зупинили транспортний засіб місцеві жителі. Оскільки він вбачав у водія ознаки алкогольного сп`яніння, то водієві у присутності свідків були запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що водій відмовився, після чого водієві запропонували пройти огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. Протокол складався на ОСОБА_1 , оскільки той повідомляв, що він був водієм та про це повідомляли свідки. В медичному закладі ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат був позитивний. Потім вони повернулися на місце зупинки, де був складений протокол. Він не заперечує, що у протоколі не допустимі виправлення. Диск спочатку не вважав за необхідне приєднувати до матеріалів справи, але за запитом суду, було надано диск відеофіксації. Відео може бути з переривами, оскільки камера вимикалася, відео надано не з початку до кінця.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи адвоката Єпіка С.О., свідків, дослідивши докази та проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і

кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими

документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 02.08.2022 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В роз`ясненнях, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.08.2022 року у ОСОБА_1 за результатами огляду на стан сп`яніння виявлена позитивна проба - 2,31 % проміле.

Разом з цим, як вбачається із матеріалів відеофіксації автомобіль був припаркований, фари вимкнені, двигун заглушений, тобто автомобіль перебував у статистичному стані та не рухався. ОСОБА_1 під час приїзду поліцейських перебував на пасажирському сидінні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що вживав алкогольні напої після того, як припарковав автомобіль. Пояснення ОСОБА_1 в цій частині узгоджуються зі свідченнями свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що після того, як ОСОБА_1 припарковав автомобіль, вони разом вживали спиртні напої в автомобілі.

Крім того, свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що поліцейські приїхали на місце через 50 60 хвилин після зупинки транспортного засобу. Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснював, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої у припаркованому автомобілі.

Поліцейський Лагода В.Г., який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, також повідомив, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 він не зупиняв, коли приїхав, то автомобіль був припаркований.

Суд, не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стосовно того, що вони бачили, як ОСОБА_1 вживав спиртні напої біля магазину, після чого сів за кермо та поїхав у стані алкогольного сп`яніння, оскільки свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків та попереджені про кримінальну відповідальність за завідоме неправдиві показання свідка, повідомили, що вони не бачили, як ОСОБА_1 вживав спиртні напої біля магазину, після чого сів за кермо та поїхав у стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП можна констатувати, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто зазначеною нормою закону передбачено три правопорушення, вчинення яких тягне за собою адміністративну відповідальність: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення є особа, яка управляє транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою частиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп`яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно встановити факткерування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння або ухилення особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що автомобіль рухався або почав рухатися під керуванням ОСОБА_1 , який керував автомобілем саме в стані алкогольного сп`яніння.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського не вбачається технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки. Як встановлено в судовому засіданні автомобіль був припаркований, двигун заглушений, фари у автомобіля вимкнені, ОСОБА_1 сидів на пасажирському сидінні. Свідок ОСОБА_7 , який склав протокол відносно ОСОБА_1 , також у судовому засіданні пояснив, що автомобіль був припаркований та руху автомобіля він не бачив, а протокол складений на ОСОБА_1 на підставі пояснень місцевих жителів, які пояснювали, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Таким чином, на думку суду, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджено.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно ст. 266 ч. 2 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського не зафіксовано, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, час, зазначений у протоколі, не відповідає обставинам справи, оскільки у фабулі протоколу зазначено, що ОСОБА_1 в 16 год. 20 хв. керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, із відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейськоговбачається, що поліцейські під`їхали до припаркованого автомобіля в 15.46 год. Тому доводи захисника Єпік С.О. є слушними в цій частині.

При розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті (ст. 279 КУпАП).

Виходячи з аналізу всіх наявних у справі доказів, суд вважає, що не може сприймати відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, беззаперечно достовірними та достатніми для доведення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи

заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу про адміністративні правопорушення України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі якщо відсутні події і склад адміністративного правопорушення.

Отже, за таких обставин, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд вважає, що за таких обставин провадження в справі слід закрити в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч. 7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя А.О. Чорна