Справа № 750/2747/22 Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г.
Провадження № 33/4823/412/22
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Сала О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сала О.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 06 червня 2022 року о 02 год. 37 хв., по вул. Шевченка, 114 у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «PEUGEOT 405», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Сало О.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом. Вказує, що суд необґрунтовано послався як на доказ вини, на рапорт поліцейського та пояснення, надані ним у судовому засіданні, оскільки відповідно до практики Верховного Суду, такі докази є неналежними, так як поліцейські є зацікавленими особами. Апелянт вважає безпідставним посилання суду на доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в присутності свідків, що не відповідає фактичним обставинам. Також вважає неналежними доказами акт огляду та направлення на огляд, які мають складатися у двох примірниках та копії вручатися водію, наявні ж у матеріалах справи не містять відомостей про місце складення, копії вручені не були. Викладені сумніви у доведеності вини ОСОБА_1 , в силу ст.63 Конституції України, мають трактуватися на його користь, тому провадження по справі підлягає закриттю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 228334 від 06.06.2022, ОСОБА_1 , 06 червня 2022 року о 02 год. 37 хв., у м. Чернігів, по вул. Шевченка, 114, керував транспортним засобом «PEUGEOT 405», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с.3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 автомобілем не є переконливими, з огляду на таке.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, поліцейський автомобіль переслідував під час комендантської години транспортний засіб, який постійно перебував у зоні освітлення фарами поліцейської машини аж до повної його зупинки. Після цього в автомобіля було вимкнено фари та габаритні вогні, автомобіль похитувався, характерно тому, що водій перемістився на заднє сидіння, де і був виявлений поліцейськими. В автомобілі, крім ОСОБА_1 , нікого не було. Після виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився. Йому було роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі відмови водія від проходження такого огляду (а.с.9).

Відтак, з вищевказаного відеозапису беззаперечно підтверджується керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, що було обґрунтованою підставою для пропонування поліцейськими йому пройти огляд на стан сп`яніння після виявлення у нього відповідних ознак. Відмова ОСОБА_1 від огляду також чітко зафіксована на вказаному відео, підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Відтак, доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Сала О.П. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний