Справа № 541/1724/22
Номер провадження3/541/751/2022
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Вірченко О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не встановлено,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

10 липня 2022 року о 22 год 21 хв в м. Миргороді по вул. Гоголя, 47/2 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (А) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Акрітов П.К. надав письмові пояснення, в яких зазначив наступне. ОСОБА_1 не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Захисник вважає, що в діях працівника поліції під час зупинки транспортного засобу, здійснення огляду на предмет алкогольного сп`яніння були порушення. Інспектором Пронозою Д.М. перед початком процесу притягнення особи до адміністративної відповідальності не були об`єктивно і неупереджено оцінені обставини, які створились у конкретній ситуації і, як наслідок, необґрунтовано відмовлено у проходженні огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 10 липня 2022 року ОСОБА_1 з товаришем, керуючи автомобілем останнього, рухався по вул. Гоголя в м. Миргороді, не порушуючи правил дорожнього руху. Однак, працівники поліції, безпідставно зупинивши транспортний засіб, намагались провести процедуру огляду на предмет алкогольного сп`яніння без ознак цього. Після проходження огляду на предмет алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» ОСОБА_1 не погодився з результатами приладу, виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я, просив працівників поліції виписати направлення до найближчого закладу охорони здоров`я, на що в порушення вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП отримав відмову. Це підтверджується також відсутністю в матеріалах адміністративної справи направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що таким чином було порушено право водія на огляд особи на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, встановлене ч. 3 ст. 266 КУпАП. З урахуванням можливості відповідних похибок, встановлених захисником з офіційного інтернет-сайту компанії Saturn Data International, показники тестування водія ОСОБА_1 алкотестером «Драгер» можуть знаходитись в межах від 0,22 проміле до 0,32 проміле. В п. 5 ст. 8 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року зазначено, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр видихуваного повітря, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і видихуваному повітрі 0,5 %. Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Жодного посилання на допустиму чи не допустиму норму алкоголю в повітрі, що видихається, законодавство України не містить. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, його безумовну згоду з виявленим станом сп`яніння на місці зупинки матеріали справи не містять. Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з результатами якого не погодився ОСОБА_1 , відсутність направлення до медичного закладу породжують сумніви у справжності отриманих результатів тесту, а тому він повинен бути визнаний недопустимим доказом. Оскільки огляд на стан сп`яніння є недійсним (недопустимим доказом), то усі інші похідні докази, включаючи протокол про адміністративне правопорушення, є недопустимими доказами. З урахуванням зазначеного просив закрити провадження в даній справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Назаренка Є.О. просив провадження закрити з викладених в поясненнях підстав.

Допитаний суддею поліцейський СРПП Миргородського РВП Промоза Д.М. пояснив, що 10 липня 2022 року при патрулюванні в м. Миргороді під час комендантської години було зупинено автомобіль ВАЗ, яким керував водій ОСОБА_1 . Під час перевірки документів у водія транспортного засобу були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер». Оскільки результат був позитивний 0,27 проміле, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_2 зазначив, що на місці передбачено продувати алкотестер один раз. ОСОБА_1 пропонувалось проїхати для медичного огляду до лікарні, однак останній не виявив такого бажання. Направлення до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння не було виписано, оскільки правопорушник був згоден з результатами огляду на місці зупинки, не хотів їхати до медичного закладу. У разі погодження ОСОБА_1 проїхати до лікарні, таке направлення було би виписано та правопорушник разом з поліцейськими поїхали би до медичного закладу.

Заслухавши думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення поліцейського, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 008478 від 10 липня 2022 року; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано, що огляд проводився за допомогою алкотеста «Драгер 6810», результат огляду 0,27 %; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, наявним в матеріалах справи, поясненнями поліцейського СРПП Миргородського РВП ОСОБА_2 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, ОСОБА_1 10 липня 2022 року о 22 год 21 хв в м. Миргороді по вул. Гоголя, 47/2 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду на стан сп`яніння, проведений у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер 6810», є позитивним 0,27 %.

Вказаний протокол за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі всі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та особи правопорушника.

Згідно роздруківки тестування ОСОБА_1 на алкоголь від 10 липня 2022 року за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер 6810» результат становить 0,27 %.

В матеріалах справи також наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; результат позитивний 0,27. Вказаний акт підписаний ОСОБА_1 без зауважень, останній в акті зазначив, що з результатом огляду на стан сп`яніння згоден.

Суддя не погоджується з твердженням захисника Назаренка Є.О. про відсутність в матеріалах справи доказів, що підтверджують вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та, як наслідок, недоведеність складу вказаного адміністративного правопорушення.

Так, адвокат зазначає, що ОСОБА_1 після огляду на предмет алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер 6810», одразу не погодившись з результатами приладу, виявив бажання пройти знову огляд у закладі охорони здоров`я, попросив працівників поліції виписати направлення до найближчого закладу охорони здоров`я, на що отримав відмову.

Зазначене не відповідає дійсності та спростовується матеріалами адміністративної справи.

Згідно п.п. 3, 6, 13, 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Аналогічні положення містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України і МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Пунктом 7 Розділу І вказаної Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Надаючи в судовому засіданні пояснення, поліцейський СРПП Миргородського РВП ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 після його огляду за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки не повідомляв про те, що він не погоджується з результатами вказаного огляду, не просив проведення повторного огляду в медичному закладі. Якщо би ОСОБА_1 зазначив про свою незгоду з результатами огляду, в такому разі поліцейським було би виписано відповідне направлення до закладу охорони здоров`я та доставлено ОСОБА_1 до вказаного медичного закладу.

Зазначене підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, долученим до матеріалів справи. З вказаного відеозапису вбачається, що ще до початку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 пояснював поліцейському, що він їде з весілля, просив не писати протокол, пропонував «вирішити питання» на місці, на що поліцейським його було попереджено про кримінальну відповідальність за пропонування посадовій особі неправомірної вигоди. Після продуття алкотестеру ОСОБА_1 не зазначав про незгоду з результатами огляду, а знову просив «вирішити питання»; говорив, що він їде з весілля; пропонував «поспілкуватись»; питав, чи не вплине складений протокол на можливість його вступу до вищого військового навчального закладу; дізнавався, яким чином йому будуть повертати посвідчення водія у разі його вилучення.

Під час судового розгляду захисник зазначав, що після огляду на місці ОСОБА_1 сказав «А можна ще?». Однак, при перегляді відеозапису суддею встановлено, що після зазначеного огляду ОСОБА_1 сказав «А можна не писати?», і в цей же час поліцейським було сказано «Трохи, трохи, буквально ще…». Саме одночасне промовляння вказаних фраз стало підставою для ствердження адвокатом думки, що ОСОБА_1 щось просив «ще». Але навіть і з фрази «А можна ще?», якщо би вона була сказана, неможливо було б зрозуміти, що мав на увазі правопорушник, і зробити висновок, що саме це висловлювання свідчило про його бажання пройти повторний огляд в закладі охорони здоров`я. Подальшим переглядом відео встановлено, що будь-якої незгоди з результатами огляду ОСОБА_1 не висловлював, проїхати до медичного закладу для повторного огляду не пропонував.

Відсутність бажання пройти повторний огляд також підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаним ОСОБА_1 без зауважень.

Щодо думки захисника про те, що результати огляду ОСОБА_1 знаходяться в межах похиби, передбаченої для алкотестера «Драгер», а також про необхідність застосування в даних правовідносинах ст. 8 Конвенції про дорожній рух суддя зазначає наступне.

Згідно загальнодоступним відомостям у мережі Іnternet алкотестер Drager Alcotest 6810 є приладом для визначення кількості алкоголю у крові шляхом вимірювання концентрації парів спирту у видихуваному повітрі та має програмне технічне забезпечення для застосування коефіцієнтів перерахунку співвідношення етанолу у видихуваному повітрі та у літрі крові, яке визначається у промілях. Похибка вимірювання у алкотестера Drager Alcotest 6810 становить від ± 0,2 проміле до ±0,04 проміле (за різними джерелами).

Тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6810» проводилось о 22 год 24 хв при температурі + 24 градусів з результатом 0,27 проміле. Вказане тестування проводилось в межах температури навколишнього середовища при експлуатації даного приладу. Результат тесту з урахуванням найбільшої похибки може варіюватися від 0,23 проміле до 0,31 проміле, що у будь-якому випадку перевищує допустиму норму алкоголю в крові.

У ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається. Вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень. При цьому, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, що й має місце в Україні, де встановлено показник рівня алкоголю у крові 0,2 проміле.

За такого доводи захисника не заслуговують на увагу.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що наявні матеріалах справи докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 . Працівники патрульної поліції зафіксували у встановленому законом порядку факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки в правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Враховуючи вищезазначене, перевіривши доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Акрітова П.К., вислухавши пояснення поліцейського, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя враховує положення ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП правопорушник зобов`язаний сплатити судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 213, 221, 283 КУпАП, суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, і піддати стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, номер рахунку ІВАN UA0016001; населений пункт: ПОЛТАВСЬКА ОБЛАСТЬ/М.ПОЛТАВА; отримувач: ГУК у Полт.обл/Полтавська/21081300; ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код класифікації і доходів бюджету 21081300, адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору на рахунок отримувача: UA 9089 9998 0313 1112 5600 0026 001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя О. М. Вірченко