Справа № 484/2035/22
Провадження № 3/484/980/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 року Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Мельничук О.В., за участі секретаря судового засідання Голубкової Н.М., захисника Сікорського М.М., особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,

розглянувши справу, яка надійшла до суду 13.07.2022 року від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: не відомий, до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 ч.1 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №089415 від 09.07.2022 року, 09.07.2022 року о 19.15 год. в м.Первомайськ по вул. Театральна навпроти міського стадіону водій ОСОБА_1 керував т.з. «ВАЗ 21113» д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме з різким запахом алкоголю з порожнини рота, вираженим тремтінням пальців рук, поведінкою, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в присутності свідків у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає так як автомобілем не керував.

Захисник Сікорський М.М. підтримав письмові заперечення та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як будь-якого підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем матеріали справи не містять, а свідки зазначені в протоколі на неодноразові виклики до суду не з`явилися, у зв`язку з чим їхні пояснення суд не може вважати доказами по справі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, переглянувши відео запис, вважаю необхідним закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Отже, об`єктивна сторона ч.1 ст.130 КУпАП характеризується такими діяннями: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюванних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

З наданого суду працівниками поліції відеозапису, не вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу, водночас на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовляється пройти тест, при цьому постійно наголошує на тому, що немає необхідності проводити йому тест, так як він не перебував за кермом транспортного засобу, не керував ним.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису неможливо встановити факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. На ньому зафіксовано факт знаходження ОСОБА_1 поруч з автомобілем у вимкненому стані, з непрацюючим двигуном. В цей момент і підїхали працівники поліції.

Разом із тим, сам по собі факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не може свідчити про вчинення останнім правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, достатніх доказів того, що саме вказана особа керувала транспортним засобом, матеріали справи не містять.

20.02.2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, навіть знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна (рішення Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2022 р. у справі№205/5986/21).

В судове засідання були викликані неодноразово свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які будучи належним чином повідомленні, не з`явились та не підтвердили факт, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

Таким чином суд не може прийняти, як належні докази їх пояснення додані до протоколу, так як свідки не попереджались судом про кримінальну відповідальність і не допитувались в судовому засіданні.

На переглянутому відео, ОСОБА_1 повністю заперечив обставини про те, що він здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, надане відео також не містить зафіксованого факту керування ОСОБА_1 , що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, знаходження особи поруч з транспортним засобом, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи навіть в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Освідування на стан сп`яніння особи, яка не була водієм не узгоджується з вимогами ст. 251, 280 КУпАП, оскільки лише водію при доказувані вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП може бути запропоновано у встановленому порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і лише при відмові водія пройти такий огляд його дії вказують на наявність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення в частині відмови від проходження такого огляду.

На підставі вищенаведеного, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені в протоколі не підтверджені.

Крім того, суд взяв до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, згідно з якою в силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви щодо винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що належних і допустимих доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду в медичному закладі на визначення стану сп`яніння, суду не надано.

Тобто в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено в ч.1,2ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.(ст.245 КУпАП)

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 130 КУпАП та керуючись ст.ст. 247, 251,280, 283, 284, 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: О.В. Мельничук