Справа № 759/9869/22 Головуючий 1 інстанція- Новик В.П.
Провадження № 33/824/2619/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 вересня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

мешкає:

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до вказаної постанови 08 серпня 2022 року о 10 годині 49 хв. ОСОБА_1 на вул.Перемоги 2 у м.Києві керував транспортним засобом «Dodge», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу - приладу «ДрагерAlcotest 7510», результат огляду 0,71 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови.

Скарга мотивована тим, що суд не звернув увагу на порушення працівником поліції процедури огляду на стан сп`яніння, зокрема ОСОБА_1 не запропонували пройти огляд у лікаря при його незгоді з тестером, що є порушенням ст.266 КУпАП та тягне

- 2 -

недійсність процедури (ч.5 ст.266). Вважає, що йому мали запропонувати доставити в медзаклад для огляду і отримати відмову чи згоду, але така пропозиція йому не надходила, навіть на його прохання до лікарні його везти відмовилися. Вказує, що йому взагалі ніхто не роз`яснив процедуру огляду, що є на відео. Вказує, що на момент оформлення протоколу він був тверезий і ознак сп`яніння немає ні на відео, ні в протоколі, а зазначення таких ознак у направленні про зміну кольору обличчя та тремтіння пальців спростовується відеозаписом. Вказує, що суддя просто прокоментував відео, буквально «вибачив» усі невідповідності справи та пише, що дійсно огляд у лікаря не запропонували, та це не важливо, бо судячи по постанові для судді усі винуваті, на кого складено протокол. Окрім того, вважає, що формально самої події правопорушення не було, бо згідно протоколу він о 10:49 год. нібито керував машиною, але із 10:45 год. після зупинки вона стояла нерухомо. Тобто протокол містить свідомо неправдиву інформацію, що суперечить ст.251 КУпАП, згідно якої у протоколі про адміністративне правопорушення серед іншого зазначаються час вчинення правопорушення. Час в тому числі встановлюється за допомогою відеореєстраторів, порядок застосування яких встановленоІнструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, згідно п.5 розділу II якої, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. У процесі включення портативного реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу. Одночасно суддя не має права вибачати чи виправляти обставини притягнення до відповідальності і змінити дані у протоколі. У разі встановлення судом обставин щодо неповноти чи невірності кваліфікації його діяньсуд має направити матеріали до органу поліції, який склав протокол для належного оформлення. Також, адмінматеріал не містить ніяких відомостей про повторність, так до протоколу не додано виписку з бази даних правопорушень про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ст.130 КУпАП, а тому розгляд справи і винесення належного рішення неможливі. При цьому незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору заборонено і тягне відповідальність судді, що підтверджується актом ВРП № 3186/2дп/15-18 від 22 жовтня 2018 року. Вважає, що постанова немотивована і не відповідає обставинам справи та наявним доказам, в постанові майже немає власного смислу - одні абстрактні цитати законів, а суд показав себе як продовження органу поліції. Вважає, що з урахуванням положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та ч.3 ст.62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений засобами телефонного зв`язку (тел. ), що стверджується телефонограмою, складеною помічником судді (а.с.29), до суду не з`явився.

27 вересня 2022 року електронною поштою від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності через важкість прибуття до суду.

За таких обставин наявні передбачені ст.294 КУпАП підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову

- 3 -

без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водієві забороняєтьтся керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08 серпня 2022 року о 10 годині 49 хв.на проспекті Перемоги 2 у м.Києві керував транспортним засобом «Dodge» реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 7510», результат огляду 0,71 %.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення,

- 4 -

поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 061782 від 08 серпня 2022 року, відповідно до якого 08 серпня 2020 року о 10 годині 49 хв. на вул.Перемоги 2 у м.Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Dodge», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу - приладу «ДрагерAlcotest 7510», результат огляду 0,71 %;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого 08 серпня 2020 року працівником поліції проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння зі згоди водія із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 7510» ARLM-0419, результат огляду 0,71 %, з результатом огляду ОСОБА_1 згоден, що стверджується його підписом в акті;

- у роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу серії ААБ № 061782 від 08 серпня 2022 року, згідно якої при застосуванні приладу «ДрагерAlcotest 7510» ARLM-0419 у ОСОБА_1 виявлено показник алкоголю 0,71 %;

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 08 серпня 2022 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за згодою останнього із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 7510» та результат 0,71 %;

- рапортом інспектора УПП у Київській області ДПП від 08 серпня 2022 року щодо зупинки водія ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та огляду на стан сп`яніння і результатів огляду.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 08 серпня 2022 року у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіри обличчя та виражене тремтіння пальців рук, в розумінні п.п.2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а сам огляд проведено поліцією у повній відповідності із розділом ІІ вказаної Інструкції, а також Порядком проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Протокол підписаний особою, яка його склала, та зазначено про відмову

ОСОБА_1 від підпису, що відповідає положенням ст.256 КУпАП.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаний працівником поліції, а також ОСОБА_1 , який зазначив, що згоден з результатами.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівником поліції процедури огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не запропонували пройти огляд у лікаря при його незгоді з тестером, вважає, що йому мали запропонувати доставити в медзаклад для огляду і отримати відмову чи згоду, але така пропозиція йому не надходила, навіть на його прохання до лікарні його везти відмовилися, що є порушенням ст.266 КУпАП та згідно ч.5 цієї статті тягне недійсність процедури огляду апеляційний суд відхиляє як такі, що не грунтуються на законі.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким приписам кореспондується положення пунктів 6 та 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, згідно якого огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення містять пункти 3 та 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 11033.

Вказані норми встановлюють чіткий порядок огляду водія на стан сп'яніння.

За загальним правилом за згодою водія огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. І лише у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки, або незгоди із результатами огляду він може бути доставлений до лікарні.

Із доданого до протоколу відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції з огляду на неналежний стан номерів, а саме наявність сітки на номерних знаках. При спілкуванні з працівниками поліції у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота та інші) і запропоновано пройти

- 6 -

огляд за допомогою приладу «ДрагерAlcotest7510», на що ОСОБА_1 погодився і виконав усю процедуру огляду у чіткій відповідності із вказівками поліцейського.

Після огляду і встановлення стану сп`яніння, ОСОБА_1 погодився із результатами, підписав акт огляду на стан сп`яніння та підтвердив, що вживав алкоголь напередодні. Це ж підтвердила ОСОБА_4 , якій був переданий згідно розписки автомобіль «Dodge», вказавши, що непередодні увечері близько 22-00 години ОСОБА_1 вживав алкоголь, а саме - болгарський самогон.

За таких обставин з урахуванням чітко вираженої згоди ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та згоду із результатами цього огляду, будь-які підстави направляти ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду у працівників поліції були відсутні.

Це ж стосується доводів апеляційної скарги, що така пропозиція ОСОБА_1 не надходила, а на його прохання до лікарні його везти відмовилися, що спростовується відеозаписом, який є тривалим близько 40 хв. і повним (з моменту зупинки і до від`їзду) і на якому відсутні будь які висловлювання, вимоги чи прохання ОСОБА_1 щодо його незгоди із результатами огляду та його прохання про огляд у лікарні.

Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд враховує, що як вбачається із відеозапису ОСОБА_1 працівниками поліції були роз`яснені усі права за ст.268 КУпАП, в тому числі прво мати захисника, а також права, передбачені ст.63 Конституції України.

Посилання у скарзі на відсутність інформування ОСОБА_1 про те, що у випадку незгоди з оглядом на місці останній може пройти огляд у лікарні, не спростовують висновків про достовірність огляду і встановлення стану сп`яніння та погодження ОСОБА_1 з його результатами, а відтак процедура огляду, встановлена ст.266 КУпАП порушена не була, як помилково вважає апелянт.

Доводи апеляційної скарги про відсутність формально самої події правопорушення, бо згідно протоколу ОСОБА_1 о 10:49 год. нібито керував машиною, але із 10:45 год. після зупинки вона стояла нерухомо, що на його думку свідчить про наявність у протоколі свідомо неправдивої інформаці та суперечить ст.251 КУпАП, згідно якої у протоколі про адміністративне правопорушення серед іншого зазначаються час вчинення правопорушення, безпідставні та не спростовують висновків суду про винність ОСОБА_1 .

В даному випадку апелянт помилково ототожнює час його зупинки працівниками поліції із часом встановлення у нього за результатами огляду стану алкогольного сп`яніння.

Після зупинки ОСОБА_1 певний час поліцейським встановлювалася його особа, після чого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, після цього було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, проведено сам огляд і лише після цього складено протокол.

Як вище вказувалося із відеозапису, який тривав від моменту зупинки і до від`їзду вказаний в протоколі час виявлення ознак алкогольного сп`яніння відповідає часу цієї події на відеозаписі та спростовує посилання апелянта на відсутність події правопорушення.

З огляду на наведене безпідставними є посилання на те, що суддя не має права вибачати чи виправляти обставини притягнення до відповідальності і змінити дані у протоколі, а у разі встановлення судом обставин щодо неповноти чи невірності кваліфікації його діянь суд має направити матеріали до органу поліції, який склав протокол для належного оформлення.

Доводи апеляційної скарги про те, що адмінматеріал не містить ніяких відомостей про повторність, бо до протоколу не додано виписку з бази даних правопорушень про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ст.130 КУпАП, а тому розгляд справи і винесення належного рішення неможливі, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а не за ч.2 цієї статті, яка

- 7 -

передбачає повторність.

Із відеозапису вбачається, що у поліцейських була наявна інформація про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.130 КУпАП, що визнав сам ОСОБА_1 , однак із запису вбачається, що таке мало місце у 2018 році, що виключає повторність.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова немотивована, зокрема не вказано підстав відхилення доводів ОСОБА_1 , а постанова не відповідає обставинам справи та наявним доказам, в постанові майже немає власного смислу - одні абстрактні цитати законів, а суд показав себе як продовження органу поліції, надумані та безпідставні. Доводам ОСОБА_1 , наведеним як у пописьмових запереченнях у суді першої інстанції, так і у судовому засіданні дана оцінка, з якою апеляційний суд погоджується і вважає її вірною. При цьому незгода ОСОБА_1 із наведеною в оскаржуваній постанові суду оцінкою доводів, не означає відсутність такої оцінки, як помилково вважає апелянт.

Доводи скарги про те, що на момент оформлення протоколу він був тверезий і ознак сп`яніння немає ні на відео, ні в протоколі, а зазначення у направлення таких ознак як зміна кольору обличчя та тремтіння пальців, що спростовується відеозаписом, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані. Зокрема із відеозапису неможливо з`ясувати чи був у ОСОБА_1 запах алкоголю з порожнини рота. Це ж стосується інших ознак, які можливо виявити виключно при близькому спілкуванні з особою, це по-перше.

По-друге, ОСОБА_1 чітко розумів факт встановлення у нього стану сп`яніння і розмовляючи з поліцейським вказав, «понимаю, виноват». Жінка яка була поряд запропонувала «домовитися», однак поліцейський повідомив, що ведеться відеозапис і за таке передбачена кримінальна відповідальність. Пізніше з відео вбачається, що ця жінка показала поліцейському, який перебував у службовому автомобілі, екран свого смартфону із написом і сказала «давайте отак зробимо, ну будь ласка», на що поліцейський повторно сказав «ні, останнє попередження, будете нести кримінальну відповдіальність».

Посилання у скарзі на те, що з урахуванням положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та ч.3 ст.62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свободкожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

- 8 -

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, обгрунтовано викладених у постанові.

Отже, надані апелянтом докази та наведені аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Святошинського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постановусудді Святошинського районного суду м.Києва від 29 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного

- 9 -

правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАПта накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко