Справа № 367/3910/22
Провадження №3/367/2110/2022
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2022

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

при секретарі судового засідання Валюх В.І.,

за участю прокурора Книгиницької З.Б.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Свириденко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м.Ірпінь Київської області справу про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, що надійшла з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючого начальником санаторію «Ворзель» за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення № 1049 та № 1050, складених 28 вересня 2022 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний дитячий санаторій» (далі КНП КОР «Київський обласний дитячий санаторій, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції» №1700 VІІ, порушив вимоги пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700 VІІ, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган - Київську обласну раду, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом і службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу № 79-орг. від 22.12.2020 року, «Про преміювання працівників КНП КОР «КОДС» в грудні 2020 року, серед яких був він особисто та його сестра ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1, ст. 172 - 7 КУпАП, та вчинив дію в умовах реального конфлікту, а саме 22 грудня 2020 року підписав наказ № 79-орг. про преміювання працівників КНП КОР «КОДС» в грудні місяці 2020 року, серед яких він був особисто та його сестра ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 Куп АП.

Протоколами про адміністративне правопорушення № 1051 та № 1052, складеними 28 вересня 2022 року, встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний дитячий санаторій» (далі КНП КОР «Київський обласний дитячий санаторій, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції» №1700 VІІ, порушив вимоги пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700 VІІ, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган - Київську обласну раду, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом і службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу № 58-орг. від 29.01.2021 року, з приводу преміювання працівників КНП КОР «КОДС» в січні 2021 року, серед яких був він особисто та його сестра ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1, ст. 172 - 7 КУпАП, та вчинив дію в умовах реального конфлікту, а саме 29.01.2021 року підписав наказ № 58-орг. про преміювання працівників КНП КОР «КОДС» в січні місяці 2021 року, серед яких він був особисто та його сестра ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КупАП.

Протоколами про адміністративні правопорушення № 1053 та № 1054, складених 28 вересня 2022 року, встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний дитячий санаторій» (далі КНП КОР «Київський обласний дитячий санаторій, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції» №1700 VІІ, порушив вимоги пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700 VІІ, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган - Київську обласну раду, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом і службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу № 63-орг. від 18.03.2021 року, з приводу преміювання працівників тендерного комітету КНП КОР «КОДС» в березні 2021 року, серед яких була його сестра ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1, ст. 172 - 7 КУпАП, та вчинив дію в умовах реального конфлікту, а саме 18.03.2021 року підписав наказ № 63-орг. про преміювання працівників КНП КОР «КОДС» в з приводу преміювання працівників тендерного комітету КНП КОР «КОДС» в березні 2021 року, серед яких була його сестра ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КупАП.

Протоколами про адміністративне правопорушення № 1055 та № 1056, складених 28 вересня 2022 року, встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний дитячий санаторій» (далі КНП КОР «Київський обласний дитячий санаторій, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції» №1700 VІІ, порушив вимоги пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700 VІІ, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган - Київську обласну раду, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом і службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу № 64-орг. від 26.04.2021 року, з приводу преміювання працівників тендерного комітету КНП КОР «КОДС» в квітні 2021 року, серед яких була його сестра ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1, ст. 172 - 7 КУпАП, та вчинив дію в умовах реального конфлікту, а саме 26.04.2021 року підписав наказ № 64-орг. про преміювання працівників КНП КОР «КОДС» в з приводу преміювання працівників тендерного комітету КНП КОР «КОДС» в квітні 2021 року, серед яких була його сестра ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КупАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, не визнав повністю та пояснив суду, що за наявності колективного договору, Положення про преміювання працівників КНП КОР «КОДС», рішень преміальної комісії про виплату премій на підприємстві, як в.о. Гоенерального директора КНП КОР «КОДС», він не мав дискреційних службових повноважень при визначенні кола працівників КНП КОР «КОДС» до преміювання, встановленні розміру їм премій залежно від особистого внеску в загальні результати роботи того чи іншого працівника, у тому числі, своєї сестри при підписанні наказів: № 79-орг. від 22.12.2020 року, № 58-орг. від 29.01.2021 року, № 63-орг. від 18.03.2021 року, № 64 орг. від 26.04.2021 року.

Зазначив про те, що його дії, як посадової особи підприємства, були спрямовані на забезпечення виконання рішень преміальної комісії з метою дотримання вимог законодавства щодо оплати праці.

За даних обставин, вважав, що зроблений у протоколах висновок про те, «що ОСОБА_1 , як виконуючий обов`язки генерального директора (керівника), наділений правом приймати рішення щодо встановлення премій працівникам та будучи зацікавленою особою у сприянні своїм інтересам та інтересам своєї сестри, маючи дискреційні повноваження з прийняття чи неприйняття рішень, реалізував таке повноваження шляхом підписання наказу», не може вважатись обґрунтованим та правомірним.

В поясненнях також зазначив про те, що посадовою особою управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України при складанні 28 вересня 2022 року протоколів 1049, 1050, 1051, 1052, 1053, 1054, 1055, 1056 помилково зроблено висновок про наявність у нього, як в.о. Генерального директора підприємства реального конфлікту інтересів, а саме суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями, відсутність дискреційних повноважень при вирішенні питання преміювання на підприємстві.

Висновок посадової особи управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у протоколах про те, що «реальний конфлікт інтересів у даному випадку полягає в тому, що приватний інтерес ОСОБА_1 у вигляді бажання поліпшити матеріальне становище самого себе та своєї сестри, реально зіткнувся з його службовими повноваженнями, як виконуючого обов`язки генерального директора (керівника), що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, не ґрунтується на нормах Закону України «Про запобігання корупції» №1700 VІІ і зроблений без оцінки внутрішніх нормативних актів та заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту на підприємстві.

Прокурор у судовому засіданні вважала, що вина ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю доведена та підтверджується наявними письмовими доказами, вважала, що ОСОБА_1 дійсно, перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки генерального директора комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний дитячий санаторій» та будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, вчинив дії щодо видання та підписання наказів в умовах реального конфлікту інтересів, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 1727, ч. 2 ст. 1727 КУпАП.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

Так, судом встановлено, що відповідно до п. 1.1. Статуту КНП КОР «КОДС» є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає медичні послуги будь - яким особам у порядку та на умовах, встановлених законодавством України та статутом підприємства.

Згідно з п. 1.2. Статуту підприємство створене за рішенням Київської обласної ради від 19.12.2019 року №804-32-VII відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом перетворення Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний дитячий санаторій» у КНП КОР «КОДС».

Відповідно до Статуту підприємство є юридичною особою публічного права, засновником, власником та органом управління майном якого є Київська обласна рада.

Згідно розпорядження виконуючого обов`язки голови Київської обласної ради VII скликання ОСОБА_3 від 02.01.2020 № 29, ОСОБА_1 було призначено виконуючим обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний дитячий санаторій».

Положеннями Статуту КНП КОР «КОДС» (пункт 7.4) визначено, що Генеральний директор підприємства діє без довіреності, користується правом розпорядження майном та коштами підприємства відповідно до законодавства та Статуту, забезпечує проведення колективних переговорів, укладання колективних договорів, затверджує положення про структурні підрозділи, положення про преміювання, тощо.

На підставі Колективного договору, схваленого зборами трудового колективу КНП КОР «КОДС» (Протокол № 7 від 07.07.2020 року), на підприємстві було прийнято Положення «Про преміювання працівників», згідно якого здійснювався розподіл премії на підприємстві.

ОСОБА_1 згідно зі статутом підприємства, як виконуючий обов`язки генерального директора КНП КОР «КОДС», наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в різному обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їхніх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Згідно Наказу № 3-орг від 02 січня 2020 року на КНП КОР «КОДС» було створено преміальну комісію у складі заступника головного лікаря, головного бухгалтера, начальника відділу кадрів, голови профспілкового комітету, заступника головного лікаря з медичної частини та головної медичної сестри.

Згідно листа Київської обласної ради від 18.08.2022 №1216/13 Управлінню стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України повідомлено про те, що від ОСОБА_1 не надходили повідомлення про наявність у нього реального/потенційного конфлікту інтересів протягом 2020-2021 років.

За змістом абз.11 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

За змістом зазначеної статті суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 06 жовтня 2010 року № 21-рп/2010 (п. 3.2.2.) прямо вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, і на необхідність врахування, насамперед, того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а діяння, яке не відповідає змісту терміна «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобіганні корупції» особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів у випадку перебування особи на посаді в колегіальному органі, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» близькими особами є, зокрема, рідна сестра суб`єкта, зазначеного у ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_1 .

Метою корупційного правопорушення є одержання неправомірної вигоди.

Згідно з диспозицією ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

За змістом ст.172-7 КУпАП, особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАПу сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суд приходить до переконання, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, хоча ст.28 Закону України «Про запобігання корупції`і передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.1ст.172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Отже, чинним законодавством не передбачено адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів.

При вирішенні питання про наявність або відсутність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, суд виходить з встановлених в судовому засіданні обставин та відповідних ним норм діючого законодавства.

Як вбачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім.В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Методичними рекомендаціями щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції», затвердженими Наказом Національного агентств з питань запобіганн корупції № 5 від 02.04.2021 року, врегульовані питання щодо визначення конфлікту інтересів та визначено його складові, зокрема: приватний інтерес, суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями (для реального конфлікту інтересів) та службові представницькі інтереси.

Пунктом 2.3 вищевказаних Методичних рекомендацій визначено, що приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій лише під час реалізації службових /представницьких повноважень, які є дискреційними.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів або осіб, уповноважених на прийняття управлінських рішень, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково їх вид і зміст, або можливість вибору на власний розсуд одного з кількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

З урахуванням положень Закону України «Про запобігання корупції», Методичних рекомендацій щодо застосування окремих його положень, наявність локальних нормативних актів на підприємстві, а саме Колективного договору, Положення про преміювання, діючої комісії з преміювання на підприємстві, виключали у ОСОБА_1 можливість, як в.о. генерального директора підприємства, діяти на власний розсуд (визначати список осіб для преміювання, встановлювати розмір премій, тощо.)

В даному випадку у ОСОБА_1 , як в.о. Генерального директора підприємства, були відсутні дискреційні повноваження, що виключало наявність реального конфлікту.

При підписанні підготовлених преміальною комісією наказів про преміювання, визначенні кола працівників до преміювання, серед яких була сестра ОСОБА_1 ОСОБА_2 , його приватний інтерес як в.о. Генерального директора підприємства не міг впливати на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення щодо преміювання, вчинення чи не вчинення дій, оскільки приватний інтерес має вплив лише при реалізації дискреційних службових/представницьких повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З огляду на викладене, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1 ст. 172-7 КУпАП є виникнення у такої особи реального конфлікту інтересів, обов`язковим елементом якого є приватний інтерес цієї особи, що суперечить її повноваженням.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

У свою чергу, уповноваженою особою, яка склала відповідні протоколи, не надано доказів, що ймовірний приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що виливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема не встановлено, що підписання зазначених в протоколах наказів було упередженим, таким, що мало за мету приватний інтерес, а також завдало шкоди інтересам служби.

Таким чином суд вважає, що в діях ОСОБА_1 при підписанні наказів про преміювання відсутня суперечність між його особистими інтересами та службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих йому службових повноважень.

З протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них доказів не вбачається наявності факту суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 як виконуючого обов`язки генерального директора КНП КОР «КОДС», та його службовими повноваженнями з та підписання наказів про преміювання, не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв.

Згідно п.п.1.1.1 розділу 1 Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017р. № 839, «відсутність дискреційних повноважень виключає наявність реального конфлікту інтересів».

Таким чином, зазначені обставини унеможливлюють наявність факту реального впливу можливої суперечності між приватним інтересом виконуючого обов`язки генерального директора КНП КОР «КОДС» ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями щодо підписання наказів про преміювання працівників закладу на об`єктивність або неупередженість вказаних рішень.

Підсумовуючи вищенаведене, суд не вбачає у діях виконуючого обов`язки генерального директора КНП КОР «КОДС» ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.1727 КУпАП, оскільки накази про преміювання були підписані не в умовах реального конфлікту інтересів, а також відсутня така обов`язкова ознака реального конфлікту інтересів, як наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, і, відповідно, не зазначено, в чому саме такий вплив знайшов свій вияв та яким саме чином вплинув на об`єктивність прийнятого рішення.

Виходячи з вищенаведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях виконуючого обов`язки генерального директора КНП КОР «КОДС» ОСОБА_1 не вбачається ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.1727 та ч.2 ст.1727 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.1727 та ч.2 ст.1727 КУпАП.

Враховуючи вимоги п.1 ч.1ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Керуючись ст.ст.2,7,9,172-7,221,245,247,251,252,278-280,283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 1727 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складений 21.10.2022 року о 15 год. 00 хв.

Суддя Л.В.Мерзлий