ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1058/22 Справа № 202/7782/21 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з правопорушника в дохід держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік скасувати та закрити адміністративне провадження за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Разом із вимогами про скасування постанови місцевого суду, апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження на дане судове рішення, мотивуючи такі вимоги тим, що йому не було повідомлено судом першої інстанції про розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення, копію постанови співробітники суду йому не надсилали. Про результати розгляду апелянт дізнався в липні після ознайомлення із матеріалами справи, а копію оскаржуваної постанови отримав наручно 15 серпня 2022 року.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання та поновлення строку апеляційного оскарження на постанову місцевого суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був достоменно обізнаний про перебування в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська матеріалів адміністративної справи відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ№052582 (а.с. 1), відповідно до змісту якого, ОСОБА_1 було повідомлено про час, дату та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів. Зі змістом даного протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений в повному обсязі, протокол підписано ним власноручно. Від отримання копії даного протоколу ОСОБА_1 відмовився, про що в протоколі мається відповідна відмітка.

Надалі, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду адміністративної справи відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи повісткою про виклик до суду. На адресу місцевого суду жодних клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи або про неможливість прибути в судове засідання із зазначенням відповідних причин від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не надходило.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що учасники судового провадження окрім користування своїми процесуальними правами, повинні дотримуватись і своїх процесуальних обов`язків, в тому числі, щодо з`ясування стану розгляду справи, призначення судових засідань, отримання копії судового рішення.

При цьому, нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або дня коли особа дізналась про судове рішення, а з моменту його винесення.

Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_1 будучи достоменно обізнаним щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також, про час, дату та місце розгляду матеріалів адміністративної справи, маючи можливість користуватися своїми процесуальними правами, в тому, числі бути присутнім в судовому засіданні при розгляді складеного співробітниками протоколу, не скористався, жодних заперечень проти складеного протоколу не направляв, станом розгляду справи не цікавився, заходів щодо своєчаного отримання копії судового рішення, в даному випадку постанови, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, не вживав. А тому, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені апелянтом підстави пропуску строку апеляційного оскарження, зокрема, неналежне повідомлення його про час, дату та місце розгляду справи є безпідставними та необґрунтованими. Посилання в апеляційній скарзі на те, що про оскаржувану постанову апелянт дізнався лише після ознайомлення із матеріалами справи в суді, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як відповідно до матеріалів адміністративної справи вбачається, що із клопотання про ознайомлення ОСОБА_1 звернувся лише 15 липня 2022 року, при цьому, незважаючи на досить малий об`єм матеріалів справи ОСОБА_1 ознайомився з нею лише частково, і знаючи про те, що розгляд адміністративного провадження судом закінчений, апелянт звернувся із заявою про видачу копії постанови лише 15 серпня 2022 року, тобто ще через місяць після фактичного ознайомлення із матеріалами адміністративної справи, що на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про зловживання апелянтом своїми процесуальними правами та неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, враховуючи вище вказане, а також, те, що ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не навів поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в поновленні строку, а апеляційну скаргу, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Тож, керуючись положеннями ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко