Справа № 675/1410/22, 675/1411/22
Провадження № 3/675/845/2022, 675/846/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Янішевська О. С., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій областіпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізяславським РВУМВС України в Хмельницькій області 08 травня 2002 року,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

працюючого трактористом-машиністом у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Партнер Агропром»,

жителя АДРЕСА_1 , за ст. ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 167133 від 01 вересня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що 01 вересня 2022 року о 02 годині 00 хвилин на полі № 10 між автодорогами Ізяслав-Зубарі та Ізяслав-Тишевичі керував трактором «NEW HOLLAND», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , виконував польові роботи та допустив зіткнення з електроопорою через сон за кермом, у зв`язку з чим електроопора № 3/17 та трактор отримали механічні пошкодження.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 167076 від 01 вересня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що 01 вересня 2022 року о 02 годині 00 хвилин на полі № 10 між автодорогами Ізяслав-Зубарі та Ізяслав-Тишевичі, керував трактором «NEW HOLLAND», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , виконував польові роботи та допустив зіткнення з електроопорою № 3/17 та залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Оскільки вказані матеріали стосуються однієї і тієї ж особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, вважаю, що дані адміністративні справи слід об`єднати для спільного розгляду і вирішення в одне провадження.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та положення ст. 63 Конституції України ОСОБА_2 роз`яснені.

ОСОБА_2 у судовому засіданні своєї вини не визнав, повідомив, що 01 вересня 2022 року приблизно о 02 годині він на полі № 10 між автодорогами Ізяслав-Зубарі та Ізяслав-Тишевичі керував трактором «NEW HOLLAND», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , виконував польові роботи, був втомлений, заснув та допустив зіткнення з електроопорою. ОСОБА_2 повідомив, що не був учасником дорожнього руху, оскільки на автодорогу не виїжджав, електроопора також знахоиться на полі, тому жодних вимог Правил дорожнього руху не порушував. На підтвердження своїх доводів надав суду довідку № 190 від 07 жовтня 2022 року ТОВ «Партнер Агропром» про те, що з 20.00 годин 31 серпня 2022 року по 05.00 годину 01 вересня 2022 року згідно розпорядження виконував роботи з обробітку ґрунту у полі № 10 поблизу с. Білево на тракторі, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Допитавши особу, яка притягується до відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддею встановлено наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Порядок оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року із змінами, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, яким затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Стаття 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про дорожній рух» цей Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

За вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про дорожній рух» автомобільна дорога, вулиця являє собою частину території, в тому числі в населеному пункті, призначену для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розміщеними на ній спорудами.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів Українивід 10 жовтня 2001 року № 1306, учасником дорожнього руху є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Судом встановлено, що 01 вересня 2022 року о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_2 на жодній автомобільній дорозі, вулиці, залізничному переїзді або іншому місці, призначеному саме для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів не перебував, керував трактором на полі № 10 виключно як сільськогосподарським знаряддям.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язку збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (справа «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Враховуючи викладене, суддя приходить до переконливого висновку, що вина ОСОБА_2 у порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна, та у залишенні водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, доведена не була.

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складів адміністративних правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративні правопорушення слід закрити.

Керуючись ст. ст. 122-4, 124, 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а :

Адміністративні справи № № 675/1410/22, 675/1411/22 провадження 3/675/845/2022, 3/675/846/2022 відносно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження і присвоїти їм номер справи 675/1410/22, номер провадження 3/675/845/2022.

Провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Постанова може бути оскаржена на протязі десяти днів з дня винесення постанови до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя Янішевська О. С.