Справа № 308/9806/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/1017/20, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Марини В.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №187100 від 22.09.2020 та постанови судді від 09.11.2020 вбачається, що 22.09.2020 о 00 год. 45 хв. в м.Ужгороді, вул.Швабська,63, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Марина В.Г. просить постанову судді від 09.11.2020 щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог вказує про незаконність постанови суду першої інстанції та проведений розгляд без належного з`ясування фактичних обставин справи, а також за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутності даних про її належне сповіщення про час і місце розгляду справи, що є порушенням ст.268 КУпАП. Також захисник зазначає про відсутність відповідальності за вчинене ОСОБА_1 правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки 22.11.2018 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон про кримінальні проступки №2617-VІІІ), згідно з яким ст.130 КУпАП більше не передбачала адміністративну відповідальність за

-2-

управління транспортним засобом в стані сп`яніння. Така відповідальність перейшла до категорії кримінальних проступків, відобразившись у статті 286-1 КК України. Закон про кримінальні проступки мав набрати чинності 01.07.2020. 17.06.2020 прийнято закон №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», згідно з яким у розділі І Закону про кримінальні проступки вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК статтю 286-1. Закон про зміни до Закону України про кримінальні проступки №720-ІХ був опублікований 03.07.2020, натомість Закон про кримінальні проступки №2617-VІІІ набрав чинності 01. 07. 2020 і є діючим. З огляду на це, суть правопорушення, зазначена у протоколі щодо ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, яка станом на день вчинення правопорушення (22.09.2020) та час розгляду справи в суді першої інстанції (09.11.2020) викладена в КУпАП, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім того, звертає увагу на порушення поліцейськими процедури направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки ОСОБА_1 алкоголь не вживав, намагався пояснити це поліцейським, натомість останні на його слова не реагували, поводили себе зухвало, проявляючи явну упередженість та намагались провести огляд водія ОСОБА_1 на свій розсуд. ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, в тому числі і в медичному закладі, однак не в тому, який пропонували працівники поліції. Окрім того, у ОСОБА_1 не було навіть можливості пройти огляд на стан сп`яніння на місці події, оскільки у розпорядженні працівника поліції був відсутній технічний прилад «Драгер», який у подальшому ніхто не привіз. Поліцейські пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, який не належить до переліку затверджених Управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Таким чином на його думку, поліцейські фактично позбавили ОСОБА_1 права пройти огляд у встановленому законом порядку, поставивши його в такі рамки, за яких огляд на стан сп`яніння став неможливим. Разом з тим, ОСОБА_1 за власною ініціативою пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у належному закладі охорони здоров`я, за результатом якого ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не перебував, що підтверджується протоколом №787 від 22.09.2020. ОСОБА_1 не являється суб`єктом правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про підтвердження факту керування ним транспортним засобом, оскільки з відеозапису слідує, що він перебував поблизу автомобіля, що свідчить про відсутність у поліцейських підстав для ініціювання проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Марина В.Г. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи

-3-

іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Марини В.Г., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

-4-

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 22.09.2020 о 00 год. 45 хв. в м.Ужгород, вул.Швабська, буд.63, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SKODA FABIA», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №187100 від 22.09.2020, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 22.09.2020, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, так і у лікаря-нарколога в медичному закладі; належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПР18 №727245 від 22.09.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 22.09.2020 о 00 год. 45 хв. в м.Ужгороді, керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя вулиці Минайської та Проспекту Свободи, на заборонений сигнал світлофора та не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п.п.8.7.3 (с), 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Всупереч доводів апеляційної скарги, під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський - інспектор взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Закарпатській області ОСОБА_5 була упередженою при складанні протоколу, що в неї були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла в межах наданих їй повноважень, протокол нею складено згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та згідно вимог ст.256 КУпАП.

Законність зупинки водія ОСОБА_1 підтверджується постановою серії ДПР18 №727245 від 22.09.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а також відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції. До того ж, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення, ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції у встановленому порядку не оскаржував.

-5-

Не встановлено під час розгляду справи, що у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння, були підстави для його обмови, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Крім того, вказані показання свідків є узгодженими не тільки між собою, а й з даними, що об`єктивно зафіксовані на відеозаписах з нагрудних реєстраторів патрульних поліції.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги адвоката щодо незаконності висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки з установлених апеляційним обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і не використав надане йому право на проходження медичного огляду на стан спяніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п.1.2 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.09.2009 року №400/666, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, тобто ті ознаки,що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 та відображені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання адвоката в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 щодо не забезпечення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у належному медичному закладі, є не обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 сам відмовився у присутності двох свідків, від проходження будь-яких оглядів на виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння.

Оскільки водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, відсутність такого направлення в матеріалах справи, не свідчить про недотримання співробітниками поліції вимог вказаної Інструкції.

Також апеляційний суд констатує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №187100 від 22.09.2020 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; дані про свідків; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. У протоколі містяться підписи поліцейського, який склав протокол, та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, також у протоколі наявна відмітка про відмову від підпису протоколу про адміністративне правопорушення та від надання пояснень по суті правопорушення.

-6-

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог, встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про те, що всупереч вимог ст.268 КУпАП, суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 без наявності даних щодо його належного сповіщення про час і місце розгляду справи щодо нього, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення права останнього на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що: факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не являється суб`єктом даного правопорушення, оскільки за встановлених у протоколі обставин не керував транспортним засобом, а знаходився сидячим в автомобілі, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що з наявного у справі рапорту поліцейського Височанської А.Є.І. вбачається, що 22.09.2020 близько 00 год. 45 хв., нею в складі екіпажу разом з поліцейським Веждел, на вул.Швабській,63 в м.Ужгороді, за порушення правил дорожнього руху було зупинено транспортний засіб марки «Шкода Фабіа» під керуванням ОСОБА_1 , при спілкуванні з останнім, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, однак останній відмовився від проходження огляду в присутності двох свідків. Також на місці зупинки транспортного засобу на водія було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У зв`язку з наведеним, а також за наявності нескасованої у встановленому законом порядку постанови про накладення на ОСОБА_1 стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП за фактом керування ним транспортним засобом 22.09.2020 о 00 год. 45 хв. з порушенням Правил дорожнього руху України, суд апеляційної інстанції визнає встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин встановлених судом першої інстанції при визнанні судом винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника Марини В.Г. щодо того, що чинна редакція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає відповідальності водіїв наземних транспортних засобів не за заслуговують на увагу виходячи з наступного.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

-7-

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-УІІІ від 22.11.2018 (далі Закон), тобто до 01.07.2020, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності Законом, тобто з 01.07.2020, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин 1 та 3 статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України.

Між тим, законом України №720-ІХ від 17.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (на підставі статті 8 Конституції України набув чинності в порядку частини 5 статті 94 Конституції України з дня опублікування в офіційному друкованому виданні Верховної Рада України «Голос України» - 03.07.2020) виключені норми Закону №2617-VIII а саме: підпункт 4 пункту 1 Розділу І, яким положення статті 130 КУпАП викладено у новій редакції, та підпунктом 171 пункту 2 розділу 1, яким введено в дію положення статті 286-1 КК України.

Згідно з частиною 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №720-ІХ до приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Законом №720-ІХ такі зміни виключені, суд, виходячи з положень статті 8 КУпАП дійшов висновку, що до набрання чинності Законом України №2617-VIII (до 01.07.2020) КУпАП передбачав у статті 130 адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх

-8-

увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з 01.07.2020 і до 03.07.2020 такі діянні криміналізовано шляхом доповнення КК України статтею 286-1, а з 04.07.2020 такі діяння знову віднесенні до статті 130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, визначеного частиною 1 статті 130 КУпАП, після 03.07.2020, а саме: 14.09.2020 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а зміни, введені підпунктом 4 пункту 1 розділу І (яким положення статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції) та підпунктом 17-1 пункту 2 розділу 1 (яким введено в дію положення статті 286-1 КК України) Закону №2617-VIII виключені Законом №720-ІХ, суд вважає, що положення статті 130 КУпАП на момент розгляду справи діють в редакції Закону №1446-VIII від 07.07.2016I, у зв`язку з чим має бути застосований закон, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

20.07.2020 Комітетом Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, який відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» має право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України, були надані роз`яснення щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 17.06.2020. В зазначених роз`ясненнях Комітет зазначив, що з 03.07.2020 стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом №2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що база даних «Законодавство України» на сайті https://zakon.rada.gov.ua, має інформаційний характер і не є офіційним друкованим виданням.

Таким чином, апеляційний суд не приймає до уваги твердження захисника щодо відсутності підстав для кваліфікації вчиненого ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вважає, що його дії вірно кваліфіковані працівниками поліції як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07.07.2016).

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника Марини В.Г. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі захисника не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події.

-9-

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Інші доводи, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено, а цитування положень КУпАП та Інструкцій не свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Марини В.Г. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2020 щодо ОСОБА_7 ,-без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя