Номер провадження: 33/813/742/22
Номер справи місцевого суду: 496/6026/21
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Березовського А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Березовського Андрія Андрійовича на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 10 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір на користь держави у сумі 496,20 грн.

Відповідно до постанови суду, 29.11.2021 року о 06:10 год. в Одеській області, в с. Маяки, Одеського району, вул. Преображенська, 25, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, від продуття алкотестеру «Драгер» на місці також відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 26.05.2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Березовський А.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так у судове засідання до суду апеляційної інстанції, з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Березовський А.А., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції виходив із того, що відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, суд обґрунтовано виходив із того, що згідно з п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд правильно вказав, що обставини правопорушення підтверджуються матеріалами справи, а саме: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №171119 від 29.11.2021 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які чітко вказують на факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі.

Більше того, в своїх письмових поясненнях в протоколі ОСОБА_1 визнав свою вину та письмово відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, зазначені пояснення містяться на диску з відеозаписом, який було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, та на якому чітко видно факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , оскільки вони є членами сім`ї особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було прийнято судом до уваги, оскільки вони можуть свідчити про їх намагання допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності в силу родинних зв`язків. Крім того, будь-яких пояснень стосовно саме відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є окремим складом правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, свідки не надавали.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 12 розділу 2 вказаної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, а саме, наявність однієї чи декількох ознак стану сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчать про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням порядку його проведення.

Крім того, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів дії працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, на що посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, так як під час судового розгляду не було надано докази зацікавленості зазначених працівників поліції у вчиненні будь-яких незаконних дій під час оформлення зазначених процесуальних документів.

Стосовно доводів ОСОБА_1 і адвоката Березовського А.А. про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, то вони спростовуються матеріалами справи, оскільки при прийнятті відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було застосовано технічні засоби відеозапису, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 та з яких вбачається, що правопорушник ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Що стосується доводів представника ОСОБА_1 - адвоката Березовського А.А., які він надав суду апеляційної інстанції про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ДПР 18 № 171119 від 29.11.2021 року слова: «… та від продуття алкотестеру «Драгер» на місці також відмовився» є дописаними, то вони є безпідставними, так як в судовому засіданні суду апеляційної інстанції оглядалась копія вказаного протоколу, як була вручена правопорушнику ОСОБА_1 працівниками поліції на місці зупинки, і на якій також мається запис вищевказаного змісту.

Безпідставними є також докази представника ОСОБА_1 - адвоката Березовського А.А., які він надав в суді апеляційної інстанції про те, що матеріали справи не мають жодних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення правопорушник ОСОБА_1 особисто здійснив запис наступного змісту (мова автора): «Випив бутилу пива управляв автомобілем от прохождения медицинского освидетелсьвтования в присутствиии двух понятих отказиваюсь с протоколом согласен».

А той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, зафіксований відеозаписом, про що вказано вище.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, а також його доводи щодо того, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і не відмовлявся від проходження контролю на стан сп`яніння, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та намагання ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що правопорушник ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є завершеним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про необхідність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги характер та обставини скоєння інкримінованого правопорушення, ступінь вини особи правопорушника, суддя прийшов до правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Березовського Андрія Андрійовича залишити без задоволення.

ПостановуБіляївського районного суду Одеської області від 10 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 19.09.2022 року

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда