ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ Справа № 292/988/21
Номер провадження 3/292/3/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року смт.Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області у складі :

головуючої-судді Гуц О.В.

секретаря судового засідання Риданової Г.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли з сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 4 Житомирського районного управління ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мирне Червоноармійського району Житомирської

області, жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого,

має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого,

є особою з інвалідністю 3- групи, не судимого, ідентифікаційний

номер платника податків - НОМЕР_1

- за ч.1 ст.130 КУпАП, -

за участю :

особи щодо якої складено протокол про

адміністративне правопорушення- ОСОБА_1

захисника - адвоката Кутлиєва Б.Н.

В С Т А Н О В И В :

Із протоколу про адмінстративне правопорушення, серії ДПР18 № 452184 від 12.11.2021 року, вбачається, що 06 жовтня 2021 року, о 18 годині 38 хвилин, на автодорозі С-062103 Соколів - Ясна Поляна через Очеретянку 1км+300м, водій ОСОБА_1 керував т/з мотоциклом ИЖ-ПЗК, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук). Згідно з результатом токсологічного дослідження методом ГХ на вміст алкоголю №3225 від 15.10.2021, водій керував т/з в стані алкогольного сп"яніння. Результат дослідження становить 0,64 ‰ проміле, чим порушив п.2.9а ПДР.

У судовому засіданні 19.01.2022 особа, яка притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні даного адмінправопорушення не визнав, категорично заперечував щодо його вчинення та пояснив, що повертався на мотоциклі додому з роботи, у якості пасажира перевозив колегу ОСОБА_2 , зупинили працівники поліції, доставили до медустанови, оскільки у них не було спецприладу для визначення стану алкогольного сп"яніння. У медустанові погодився на відбір крові для визначення стану алкогольного сп"яніння. Протокол в той день не складався, а через значний проміжок часу, результати медосвідування не повідомили. Окрім того, працівники поліції не продемонстрували йому спеціальний технічний засіб для визначення стану алкогольного сп"яніння, не роз"яснили його право скористатись правовою допомогою, надати пояснення та не відібрали посвідчення водія, не відсторонили від керування мотоциклом та він продовжив рух на вказаному траснспортному засобі.

Свідок ОСОБА_2 суду показав про те, що разом з Туровцем, який керував мотоциклом поверталися з роботи додому. В селі Очеретянка зупинили працівники поліції, доставили ОСОБА_3 до лікарні. Він поїхав разом з ним. У лікарні відібрали зразки крові у Туровця на предмет вживання алкоголю та працівники поліції відвезли їх до місця, де зупинили та де залишався мотоцикл Туровця і вони поїхали далі. Туровець продовжив рух на цьому мотоциклі.

02 травня 2022 року у зв"язку з вище наведеним, адвокат Кутлиєв Б.Н. подав письмове клопотання про закриття провадження у справі за ст.130 ч.1 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

04 травня 2022 року у судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник- адвокат Кутлиєв Б.Н. дане клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд приходить до такого висновку.

Статтею 7 КУпАП України встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.53 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст.256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ці питання врегульовані і галузевими нормативно-правовими актами, органу які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, у даному випадку Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Згідно ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, досліджений в ході судового розгляду справи протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №452184 від 12.11.2021, складений стосовно ОСОБА_1 , не може бути доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_1 нібито вчинено адміністративне правопорушення 06.10.2021, а результат дослідження отримано 15.10.2021. Тобто, всупереч вимогам ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складено майже через місяць після отримання результатів дослідження.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення вказаний протокол складено 12.11.2021 о 15:58 за адресою АДРЕСА_2 , тоді як місце вчинення так званого адміністративного правопорушення та адреса проживання ОСОБА_1 не є в селі Ясна Поляна Пулинського району, а є село Очеретянка. Тобто, вказане свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення було складено не у присутності ОСОБА_1 ..

Відповідно до положень ст.255 КУпАП складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), які на виконання вимог ст.256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП.

У судовому засіданні встановлено, що в якості доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУПАП, складеному відносно ОСОБА_1 , суду надано результат токсикологічного дослідження методом ГХ №3225 від 15.10.2021 та відеозапис з компакт-диску.

Вищевказаний результат токсикологічного дослідження ОСОБА_1 від 15.10.2021 №3225 також не можна вважати доказом у справі, оскільки вказаний документ не вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення як додаток до протоколу, а також у самому документі не ідентифіковано особу, а саме не вказано дату народження, що ставить під сумнів приналежність отриманих результатів дослідження ОСОБА_1 .

Крім того, досліджені у судовому засіданні відеозаписи також не можна вважати доказом у справі з огляду на наступне.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.11.2021 не вказано, що саме досліджені у судовому засіданні відеозаписи є додатками до даного протоколу. Тобто до протоколу про адміністративне правопорушення не долучались будь-які додатки із відеозаписами.

Статтею 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

18 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18 (ЄДРСРУ № 83105370) досліджував питання відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, як належного доказу адміністративного правопорушення водієм транспортного засобу.

Крім того, акт огляду водія на стан сп`яніння взагалі не складався, що суперечить вимогам п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735.

Також, підтвердженням неправомірних дій з боку працівників поліції є й те, що останні не вилучали посвідчення водія 06.10.2021 та дозволили рух ОСОБА_1 на його транспортному засобі за кермом, що підтверджує і свідок ОСОБА_2 .

Інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, в ході судового розгляду справи не надано.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Основних положень провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачени розділом IV КУпАП, повинні дотримуватись не тільки суди, але й посадові особи, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ст.ст.254,255 КУпАП).

Відповідно до ст. 252 КУпАП, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, ознак сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 зазначеного Порядку також передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.7,8 Порядку).

До матеріалів справи додано відеозапис, здійснений поліцейськими за допомогою боді - камери під час оформлення матеріалів даного адмінправопорушення.

Відповідно до відеофіксації, що здійснювалась поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, яка була предметом дослідження судом, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній дав свою згоду та за результатами токсикологічного дослідження методом ГХ від 15.10.2021 встановлено наявність у ОСОБА_1 0,64 проміле. Про те ОСОБА_1 заперечував та заперечує сам факт керування транспортним засобом.

Натомість на відеозапису не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, яким, як зазначається у протоколі про адмінправопорушення, керував ОСОБА_1 ..

Згідно вказаного відеозапису, відеозапис розпочато о 18 год. 33 хв. 06.10.2021, тобто з моменту коли мотоцикол, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , був припаркований та в цей час особу ОСОБА_1 перевіряв працівник поліції, тримаючи в руках документи, що посвідчують особу водія.

Крім того, всупереч вимогам ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складено майже через місяць після отримання результатів токсикологічного дослідження.

Відеофіксація оформлення протоколу саме і запроваджена законодавцем з метою повної фіксації процедури оформлення матеріалів щодо адмінправопорушення з метою уникнення будь яких сумнівів стосовно дотримання поліцейськими законодавчо встановлених процедур.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08 лютого 2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

З огляду на наведене вище, нездійснення поліцейськими належного відеозапису з чіткою фіксацією керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є порушенням встановленої процедури оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже до матеріалів справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами.

Оскільки, будь-які докази про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відсутні, викладені обставини виключають наявність у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

У порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП працівниками поліції не відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом на підставі того, що він перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

За таких обставин, суд визнає не доведеним факт протиправної винної поведінки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовльнити. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. В. Гуц