Справа № 353/30/22
Провадження № 3/353/80/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, гр. України, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

09.01.2021 року о 21 год. 56 хв. т.в.о. інспектора Відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Боднарчуком В.М. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 234676 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме про те, що «09.01.2022 року о 21 год. 30 хв. по вул. Центральній в с. Гончарівка водій керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на боді-камеру, чим порушив п. 2.5 ПДР».

12.01.2022 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП надійшли до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області. Розгляд справи було призначено на 11 год. 30 хв. 31.01.2022 року.

28.01.2022 року ОСОБА_1 подав через канцелярію Тлумацького районного суду Івано-Франківської області письмові пояснення-клопотання, в яких просив провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Зокрема вказав, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, вважає складений протокол безпідставним. Так, 09.01.2022 року близько 20 год. 00 хв. його друг ОСОБА_2 позичив у нього автомобіль марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 . Приблизно через 40 хв. останній зателефонував йому та повідомив, що у автомобіля закінчилась «солярка» та він стоїть на узбіччі дороги в с. Гончарівка. У зв`язку з цим, він взяв десятилітрову каністру з паливом та біля 21 год. 20 хв. приїхав на таксі до ОСОБА_2 . Коли він заливав паливо в бак автомобіля, до них з ОСОБА_2 під`їхав поліцейський автомобіль та поліцейські звинуватили його у порушенні ПДР, а саме у керуванні автомобілем з неосвітленим номерним знаком. На вимогу працівників поліції він надав необхідні документи та пояснив, що ні він, ні ОСОБА_2 автомобілем не керують, оскільки у автомобіля закінчилось пальне. Оглянувши автомобіль інспектор запитав, чи вживав він алкогольні напої або наркотичні засоби. На що було надано відповідь про те, що алкоголь не вживав, а наркотичні засоби вживав давно (25.12.2021 року курив «марихуану» у Канаді, де це дозволено законом). При цьому, він наголошував інспектору, що автомобілем не керував, а тому підстав для проходження огляду на стан сп`яніння немає. Суперечка тривала близько 40 хв., в результаті якої він погодився пройти огляд, однак інспектор відповів, що вже пізно та склав на нього постанову за ч. 6 ст. 121 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З діями інспектора не погодився, просив надати йому право скористатись правовою допомогою. Тоді як інспектор поставив йому вимогу підписати всі документи, бо в іншому випадку транспортний засіб буде доставлено на штрафмайданчик та йому не буде повернуто водійське посвідчення. Будучи в психологічно подавленому стані, на вимогу інспекторів поліції він підписав всі матеріали. Зазначив, що 09.01.2022 року він транспортним засобом не керував, алкогольних напоїв чи наркотичних засобів не вживав, а також не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, інспектори поліції не роз`яснювали йому прав та обов`язків, у його присутності не складали протокол про адміністративне правопорушення та не ознайомлювали з його змістом. Долучений до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння є неналежним та недопустимим доказом по справі, оскільки йому пред`явлено обвинувачення у керуванні автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння. Протокол про адміністративне правопорушення складений в порушення ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому зазначено назву транспортного засобу на іноземній мові, не зазначено конкретне місце вчинення адміністративного правопорушення (вулиця, район, область), не вказано назву, серію та номер приладу відеофіксації, а також те, що до протоколу додається відеозапис та інші матеріали. До цього ж доданий до матеріалів справи диск є неналежним та недопустимим доказом, оскільки він містить лише фрагмент відео, де він нібито відмовився від проходження огляду. Однак, на ньому відсутній факт керування ним транспортним засобом, тобто повна фіксація з моменту зупинки до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення. Наведені працівником поліції ознаки наркотичного сп`яніння є суперечливими та надуманими. Крім цього, згідно переліку закладів охорони здоров`я, яким надано право проводити огляд на стан сп`яніння, саме КНП «Тлумацька центральна лікарня» Тлумацької міської ради є найближчим закладом, тоді як у направленні вказано ОНД м. Івано-Франківськ. Також в протоколі містяться виправлення в частині санкції статті, а саме на момент його підписання було вказано ч. 6 ст. 121 КУпАП та в подальшому затерто на ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є неприпустимим. Таким чином вважає складений відносно нього протокол неналежним та недопустимим доказом по справі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак у своїх письмових поясненнях просив розгляд справи провести без його участі, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

При прийнятті рішення за наслідками розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції, яка діяла на момент виявлення адміністративного правопорушення) наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, обов?язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування саме транспортним засобом в стані сп?яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп?яніння.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.ч. 3, 5, 6 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, як зазначено в п.п. 8, 12 розділу ІІ цієї Інструкції, поліцейським має бути оформлене направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ вищевказаної Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Проте, в порушення вищевказаних вимог, доданий до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, стверджує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що у ОСОБА_1 виявлено саме ознаки наркотичного сп`яніння та останній відмовився від проходження огляду на вказаний стан сп`яніння.

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно з п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однак, в порушення вищевказаних вимог, додане до матеріалів справи направлення на огляд ОСОБА_1 для визначення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я, свідчить про порушення поліцейським вищевказаних вимог щодо порядку направлення водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема, з вказаного направлення вбачається, що ОСОБА_1 направлено на огляд до ОНД м. Івано-Франківськ, який не являється найближчим закладом охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, згідно Переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Додаток № 1 до наказу ДОЗ ОДА № 364 від 07.06.2021 року) КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» має право на проведення вказаного огляду, однак у даному конкретному випадку, найближчим закладом охорони здоров`я, згідно зазначеного переліку є КНП «Тлумацька центральна міська лікарня» Тлумацької міської ради (вул. Винниченка, 84, м. Тлумач Івано-Франківської області) (а.с. 20). Крім цього, направлення, яке міститься в матеріалах справи не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Також, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 234676 від 09.01.2022 року складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено конкретне місце вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, не вказано номер будинку по АДРЕСА_2 , що позбавляє суд можливості повно, всебічно та об`єктивно дослідити обставини справи.

Відповідно до п.п. 2.2. Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» протокол про адміністративне правопорушення складається українською мовою. Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений.

Пункт 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 також передбачає, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Разом з тим, в порушення вищевказаних вимог, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у ньому були внесені виправлення за допомогою білого коректора в частині дати народження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також санкції статті, на підставі якої відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Дослідивши в судовому засідання додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали, суд встановив, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, не вказано назву приладу, його серію та номер, а також не вказано, що до протоколу про адміністративне правопорушення додається відеозапис фіксації факту вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 року за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018 року). Відповідно до п. 5 розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. На думку суду, метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським, є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

Судом не розцінюється, як належний і допустимий доказ, доданий працівниками поліції до матеріалів справи диск із відеофайлом, оскільки такий диск містить лише фрагмент відео з бодікамери тривалістю 01 хв. 52 сек. по факту вчинення 09.01.2022 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на якому відсутня безперервна відеозйомка до її завершення, не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, роз`яснення останньому прав та обов`язків, передбачених Конституцією України та КУпАП, в т.ч. права на користування правовою допомогою, тощо. При цьому, на відеозаписі видно, що ОСОБА_1 не сидів за кермом, а стояв на узбіччі дороги та на пропозицію працівника поліції відмовився пройти огляд у в закладі охорони здоров`я. Будь-які відеофрагменти, що містять інформацію про складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністртивне правопорушення та доданих до нього матеріалів на диску відсутні (а.с. 8).

Вказані недоліки свідчать про недопустиміть відеозапису, як доказу факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, суд не приймає до уваги рапорт працівника поліції від 10.01.2022 року, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення (відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а).

Отже, в порушення вимог вищевказаних Інструкцій та ст. 266 КУпАП працівник поліції належним чином не зафіксував в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 234676 від 09.01.2022 року та інших матеріалах факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та відмови останнього, як водія, від проходження огляду для визначення стану сп`яніння.

При вказаних не з`ясованих обставинах, відсутності доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, сам по собі наявний протокол про адміністративне правопорушення не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені обставини свідчать про порушення працівником поліції процедури фіксації адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 234676 від 09.01.2022 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суд не розцінює, як беззаперечний доказ, письмові пояснення ОСОБА_1 , викладені ним в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає, що визнання самого факту вживання наркотичних засобів, не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за відсутності інших належних доказів вчинення ОСОБА_1 адмінстративного правопорушення. Обов`язок доведення правомірності складання протоколу лежить на працівнику поліції, в тому числі і шляхом надання суду всіх матеріалів по справі на підтвердження вчинення особою правопорушення.

Аналогічні позиції стосовно допущених працівниками поліції порушень оформлення матеріалів справи та інших документів у справах про адміністративні правопорушення викладені Верховним судом у постановах по справі № 204/8036/16-а від 19.02.2020 року (виключно водій, а не особа, яка сидить з кермом, підлягає відповідальності за порушення Правил дорожнього руху), по справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року (доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення), по справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) від 08.07.2020 року (сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення), по справі № 524/5536/17 від 15.11.2018 року (відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення ПДР, є неналежним доказом, якщо в протоколі немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис), по справі № 177/525/17 від 08.07.2020 року (визнання вини у вчиненні порушення ПДР за відсутності інших доказів НЕ може бути достатнім доказом такого порушення).

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд враховує положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення за протоколом серії ДПР18 № 234676 не доведено поза всяким розумним сумнівом факт порушення 09.01.2022 року ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 40-1, 130, 251, 256, 280, 283, 284, 287, 291, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок віднести на рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду на протязі 10 днів з дня винесення постанови через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

СуддяУ. Ю. ЛУКОВКІНА