Справа № 481/74/22
Провадж.№ 3/481/81/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року місто Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Ціпивко І.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли зі Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 )34, працюючого водієм ТОВ «Фірма «Агроресурси»

за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 18.01.2022 року о 14.00 год. на автодорозі Н-11 (Дніпропетровськ-Миколаїв) 62 км біля населеного пункту м. Новий Буг Баштанського району водій ОСОБА_1 здійснював перевезення дизельного пального в кількості 39,489 кг транспортним засобом марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , без акцизних накладних зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, відповідно до вимог ст. 231 Податкового Кодексу України.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ільїн О. надіслав до суду клопотання, у якому просив закрити провадження у справі та повернути власнику чи його представнику вилучений транспортний засіб із дизельним пальним. В обґрунтування клопотання покликається на те, що 17.03.2021 року між ПП «УКРПАЛЕТСИСТЕМ» та ТОВ «Фірма «Агроресурси» укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів. На виконання умов такого договору 17.01.2022 року ТОВ «Фірма «Агроресурси» отримав з акцизного складу ПП «УКРПАЛЕТСИСТЕМ» у свій транспортний засіб марки «DAF»модель FTX 105,460, д.н.з. НОМЕР_1 , який є акцизним складом пересувним, дизельне пальне для його подальшої реалізації, останній відповідно до вимог Податкового кодексу України зареєстрував відповідну акцизну накладну на ТОВ, після чого транспортний засіб ТОВ здійснював поставку пального до ТОВ «Ространкар`єр 2» та ТОВ «Новоданилівський гранітний кар`єр», які мають ліцензії на право зберігання пального, що не є акцизними складами. 17.01.2022 року ОСОБА_1 здійснював перевезення дизельного пального, його було зупинено працівниками поліції, складено протокол про адміністративне правопорушення та вилучено транспортний засіб із пальним. Такі дії працівників вважає незаконними, оскільки ТОВ «Фірма «Агроресурси» має ліцензію ДФС України серія АЖ № 078579 на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, а також ліцензію серії АВ № 616645 на внутрішні перевезення небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами. В свою чергу ТОВ здійснював поставку дизельного пального ТОВ «Ространкарєр 2» та ТОВ «Новоданилівський гранітний кар`єр», які мають ліцензії на право зберігання пального. На виконання вимог пп.5 п.231.6 ст. 231 Податкового Кодексу України, ТОВ здійснював поставку пального юридичним особам для їх власних потреб, які мають ліцензії на право зберігання пального та ТОВ мав зареєструвати акцизні накладні на протязі трьох днів з дня фактичного отримання пального. Справу просив розглядати без його участі та участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали, які долучені до нього, клопотання захисника та письмові докази у справі, суддя дійшла такого висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до приписів положення ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Відповідно до диспозиції ч.4 ст. 164 КУпАП, адміністративним правопорушенням є переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, не зазначеними у митних деклараціях при переміщенні пального або спирту етилового митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України, або в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне або спирт етиловий у таких транспортних засобах, або в заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними .

Таким чином, відповідальність за ч.4 ст. 164 КУпАП передбачена для суб`єктів господарювання за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами з порушенням певних нормативно-правових актів.

Відповідно до пп.14.1.224-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкта господарювання (перевізник, експедитор) який здійснює транспортування пального або спирту етилового.

Абзац перший пп.230.1.5 п.230.1 ст. 230 ПК України, крім іншого містить таку вимогу транспорті засоби, які використовуються суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу, для переміщення на митній території України власного пального або спирту для потреб власного споживання чи промислової переробки, повинні обліковуватися в Переліку транспортних засобів, що переміщують пальне або спирт етиловий.

В абз.2 пп.230.1.5 п.230.1 ст. 230 ПК України зазначено, що включення чи виключення транспортних засобів до Переліку здійснюється на підставі заявою на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними, із зазначенням періоду переміщення такого пального або спирту етилового.

Переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, які не зазначені у заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними, які надіслані органу ДПС, заборонено (абз.2 п. 228.3 ст. 228 ПК України).

Такі заявки подають суб`єкти господарювання, що не є розпорядниками акцизного складу, до переміщення митною територією України в транспортних засобах, які не є акцизними складами пересувними, власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки. Тобто такі суб`єкти господарювання є суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 164 КУпАП.

Суддею встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не являється суб`єктом господарської діяльності та не займається господарською діяльністю з перевезення пального, а є лише найманим працівником ТОВ «Фірма «Агроресурси». Відтак, господарською діяльністю по перевезенню паливно-мастильних матеріалів займається відповідне ТОВ.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку є підприємництвом. Господарська діяльність включає як виробничу діяльність, у процесі якої виробляється продукція, вироби народного споживання та інші матеріальні цінності, так і невиробничу діяльність, пов`язану з використанням різних видів робіт, надання послуг, результати яких відчужуються як товар.

Згідно ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», систематичною вважається діяльність у разі, коли продаж товарів, надання послуг з метою отримання прибутку здійснюється особою безпосередньо, самостійно не менш ніж 3 рази протягом календарного року.

Таким чином, для притягнення особи до відповідальності за порушення норм ст. 164 КУпАП, слід встановити чи є ОСОБА_1 суб`єктом господарювання у розумінні Закону та чи здійснював він господарську діяльність із порушенням встановленого порядку відповідно.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює водієм У ТОВ «Фірма «Агроресурси», відтак є найманим працівником, до обов`язків якого не входить організація перевезень пального, складання і реєстрація акцизних накладних.

За таких обставин, ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 164 КУпАП, яке йому ставиться у вину. Вказані обставини під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірені та відповідних належних доказів до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено, хоча матеріали справи двічі було повернуто суддями для належного оформлення.

Крім цього, відповідно до ст. 231.1 ПК України, платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у поряду, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Отже обов`язок щодо складання акцизної накладної покладено на особу, яка реалізує пальне.

Згідно ст. 231.3 ПК України, акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального або етилового спирту при кожній повній або частковій операції з реалізації пального або спирту етилового.

Така особа зобов`язана зареєструвати перший примірник акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а другий примірник такої акцизної накладної в день її складання надіслати розпоряднику акцизного складу отримувачу пального або спирту етилового.

При цьому суб`єкт господарювання, від якого переходить право власності на таке пальне або спирт етиловий, вважається особою, яка реалізує пальне, а суб`єкта господарювання, до якого переходить право власності на таке пальне або спирт етиловий, вважається отримувачем пального або спирту етилового.

У акцизній накладній зазначається номер реєстрації транспортного засобу в уповноважених органах відповідної держави та тип і ємність транспортного засобу акцизного складу пересувного.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фірма «Агроресурси» має ліцензію ДФС України серія АЖ № 078579 на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, а також ліцензію серії АВ № 616645 на внутрішні перевезення небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами.

17.03.2021 року між ПП «УКРПАЛЕТСИСТЕМ» та ТОВ «Фірма «Агроресурси» укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів.

17.01.2022 року ТОВ «Фірма «Агроресурси» отримав з акцизного складу ПП «УКРПАЛЕТСИСТЕМ» у свій транспортний засіб марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , який є акцизним складом пересувним дизельне пальне та відповідно зареєстрував акцизну накладну № 30741 від 17.01.2022 року.

Згідно акцизної накладної вбачається, що в господарській операції з транспортування дизельного пального брали участь: ПП «УКРПАЛЕТСИСТЕМ» - постачальник нафтопродуктів та ТОВ «Фірма «Агроресурси» - вантажоодержувач та перевізник.

Безпосереднє перевезення дизельного пального транспортним засобом марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював ОСОБА_1 як водій ТОВ «Фірма «Агроресурси», перебуваючи із цим підприємством у трудових відносинах.

Відтаксуддя при встановлених у судовому засіданні усіх обставинах даної справи про адміністративні правопорушення у їх сукупності дійшов висновку, що направлені до Новобузького районного суду Миколаївської області матеріали про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 ч. 4 ст. 164 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення та є сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року в справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» («Ireland v. The United Kingdom», заява № 5310/71) та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» («Korobov v.Ukraine», заява № 39598/03). Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 в справі № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, відповідно до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повторного повернення протоколу про адміністративні правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, а вилучене майно слід повернути власнику чи його представнику.

У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. 247, 279, 283, 284, 287, 289 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст.164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки DAF, модель FTX 105.46, д.н.з. НОМЕР_1 разом із пальним, що знаходиться у ньому, повернути власнику або його представнику.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя І.І. Ціпивко