ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/155/22

Провадження № 33/4820/159/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Козака І.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника Козака І.О., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, та з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 10 січня 2022 року о 00 год. 18 хв. по вул. Центральна,28 в с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, керуючи автомобілем ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів та звукового сигналу, на порушення вимог п.2.4 Правил дорожнього руху, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на службовому автомобілі, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 10 січня 2022 року о 00 год. 18 хв. по вул. Центральна,28 в с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, керував автомобілем ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Козак І.О. просить постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Вважає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою; під час її винесення допущено неповноту судового розгляду; висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи; прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, в основу якої покладено висновки, які ґрунтуються на неналежних та недостовірних доказах, а тому підлягає скасуванню.

Вказував, що за кермом транспортного засобу перебував його знайомий на ім`я ОСОБА_2 , він перебував на задньому пасажирському сидінні. Після зупинки транспортного засобу водій автомобіля втік, а він побачивши ситуацію, яка відбувається злякався та також почав бігти, проте спіткнувся і був затриманий працівниками поліції, які помилково прийняли його за водія автомобіля. Крім того факт керування ним транспортним засобом належними та допустимими доказами не доведено. З наданого працівниками поліції відеозапису неможливо встановити хто керував автомобілем. За наведених обставин вважає обґрунтованою свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначав, що він, як пасажир не повинен, нести відповідальність також за ч.1 ст.122-2 КУпАП, оскільки не є суб`єктом відповідальності за цією статтею,

Крім того, згідно зі ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог, вважається недійсним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Козака І.О., який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, а також іншими документами.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом першої інстанції. Зокрема, відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №167526 від 10 січня 2022 року, в той же день, о 00 год. 18 хв. по вул. Центральна,28 в с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, керуючи автомобілем ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів та звукового сигналу, на порушення вимог п.2.4 Правил дорожнього руху, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на службовому автомобілі, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП;

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №167510 від 10 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 10 січня 2022 року о 00 год. 18 хв. по вул. Центральна,28 в с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, керував автомобілем ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП;

- постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №612187 від 10 січня 2022 року;

- постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №612160 від 10 січня 2022 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер Алкотест6810, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч. 1 ст.130 КУпАП підтверджується відеоматеріалами, наданими працівниками поліції.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається зафіксований рух автомобіля ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався попереду службового автомобіля. На вимогу поліцейських зупинити транспортний засіб водій автомобіля не відреагував, при цьому звернув на польову дорогу, збільшив швидкість та почав тікати. Після того як автомобіль занесло він зупинився, а водій відкрив двері і почав бігти, згодом був затриманий працівниками поліції. Затриманим виявився ОСОБА_1 , який повідомив, що він вживав алкоголь, проте не керував автомобілем, а був й ньому пасажиром. Інших осіб на місці події виявлено не було.

Також з відеозапису вбачається, що в ході розмови працівники поліції вказували на ознаки алкогольного сп`яніння, про що ОСОБА_1 не заперечував. Поліцейські неодноразово пропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, проте останній від проходження такого огляду відмовився, продовжував стверджувати, що він не керував транспортним засобом.

Така поведінка ОСОБА_1 правильно розцінена працівниками поліції, як відмова від проходження огляду, що і стало підставою для складання протоколу.

Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом немає, позаяк він отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а ті ознаки, що долучений частковий відеозапис, не дає підстав для висновку, що наявний відеозапис спростовує доведеність вини ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції ретельно перевірялись доводи ОСОБА_1 про те, що він транспортним засобом не керував. Суд, спростовуючи такі твердження, навів в постанові обґрунтування своїх висновків, які узгоджуються з матеріалами справи і з якими погоджується апеляційний суд. Водночас такі доводи розцінюються судом, як спроба ОСОБА_1 уникнути відповідальності за адміністративні правопорушення.

Будь-яких порушень працівниками поліції при виконанні вимог ст.266 КУпАП та Інструкції при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, апеляційним судом не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є не обґрунтованими.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтами в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Призначене місцевим судом стягнення в порядку, передбаченому ч.2 ст. 36 КУпАП, є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч. 1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу Козака І.О. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний