Провадження № 3/522/1322/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Коваленко В.М., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП№5 ОРУП№1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерка, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 748674, складеному 12.11.2021р. ДОП СП відділу поліції № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Яроменко М.А., вказано, що 12.11.2021р. о 13. Год. 00 хв. в приміщенні поліцейської станції № 3 ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, буд. 10-А було встановлено, що ОСОБА_1 порушила порядок ведення господарської діяльності, а саме: здавала в найм (оренду) житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, отримуючи за це прибуток.

У поясненнях від 12.11.2021р. ОСОБА_1 зазначила, що за адресою АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 , яка є знайомою її сімї та проживає на умовах оплати лише комунальних платежів, жодного додаткового заробітку ОСОБА_1 від неї не має.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, кваліфікованого дільничим офіцером поліції за ч.1 ст. 164 КУпАП не визнала, в інтересах ОСОБА_1 її захисником були подані письмові заперечення на протокол.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015р. №222, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Вказана ч.1 ст. 164 КУпАП є банкетною, тобто такою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм, зокрема до Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Податкового кодексу України та підзаконних актів.

Окрім того, захисник звернув увагу суду, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 748674 від 12.11.2021р. не зазначено, яких саме дозвільних документів не було у ОСОБА_1 , а міститься лише посилання на те, що вона здавала в найм (оренду) житлове приміщення.

Відповідно до ч.1ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ч.1 ст.4 Господарського кодексу України, не є предметом регулювання цього Кодексу майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України.

Правовідносини стосовно найму (оренди) регулюються главою 58 ЦК України та не передбачають державної реєстрації як окремий вид господарювання.

Відповідно до ст.ст.203,759 ЦК України укладення договору найму (оренди) не містить обмежень та не пов`язує його укладення з державною реєстрацією власника майна, як суб`єкта господарювання, та Закон України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» не містить визначення терміну «господарська діяльність».

Крім того, згідно Закону України «Про підприємницьку діяльність» здача своєї квартири в оренду не відноситься до підприємницької діяльності, та згідно до ст. 41 Конституції України кожен громадянин має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Таким чином, чинне законодавство України не вимагає реєстрації особи як суб`єкта господарювання для надання в оренду належного їй житлового приміщення. Також, не вимагається отримання ліцензії, дозволу чи іншого документа дозвільного характеру.

Відповідно до до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності, а об`єктивною стороною зазначеного правопорушення, зокрема, є саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання відповідної ліцензії. Суб`єкт адміністративного проступку, передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП, - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16 - річного віку). Вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення.

При цьому, відповідно до пп. 170.1.5 п.170.1 ст.170 Податкового Кодексу України, якщо орендар є фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, особою, відповідальною за нарахування та сплату (перерахування) податку до бюджету (ПДФО), є платник податку - орендодавець.

Відповідно дост.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» у переліку послуг для яких необхідно отримання ліцензії відсутнє надання квартири в оренду.

Крім того, відповідно до пп. 162.1.1 п.162.1 ст.162, Платниками податку (ПДФО) є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Ліцензування ж такої діяльності, як здача в оренду власної квартири, взагалі не передбачено.

За таких обставин, на переконання сторони захисту, здача в оренду фізичною особою власної квартири, тягне за собою лише встановлення обов`язку для цієї особи сплатити визначену законом суму податку, а не необхідність реєструватися як підприємець.

При цьому, при оформленні матеріалів працівник поліції не приєднав будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 дійсно отримує доходи зі здачі в оренду власної квартири.

Відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 293729447 від 05.01.2022р., ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за реєстр. № 5-936 від 24.09.2014р. є власником не всієї квартири, а лише 2/4 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вичерпного переліку дозвільних документів який міститься в Законі України "Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" договір оренди квартири не є документом дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, таким чином в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП України.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 748674 від 12.11.2021р. відсутні визнавальні пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності. Відповідно її винуватість має бути доведена у встановленному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Ст. 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії» (рішення від 30.05.13 р., заява № 36 673/04) у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП.

Наведені обставини в силу імперативних приписів п. 1 абз. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.283,284,247 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:

19.01.2022