ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Владімірову Р.В, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 грудня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою суддіАвтозаводського районного суду м. Кременчука від 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 23.10.2021 року, близько 05 год. 11 хв., в м. Кременчуці по вулиці Перемоги, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 328 XI», д.н.з. НОМЕР_1 з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутні двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Цими діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суддіАвтозаводського районного суду м. Кременчука від 20 грудня 2021 року, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд прийшов до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що він погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, проте оскільки мав сумніви у об`єктивності дій працівників поліції прохав це зробити у присутності його захисника. Він не відмовлявся продувати пристрій, або їхати до медичного закладу, але прохав це проводити лише в присутності адвоката. Вказане підтверджується відеозаписом.

Посилається на те, що судом першої інстанції при розгляді вказаної справи не було взято до уваги той факт, що під час зупинки останнього за фактом порушення ПДР, поліцейським не було названо ознак алкогольного сп`яніння, ні підставі яких останній вимагав від ОСОБА_1 пройти огляд. Вказує на те, що протокол про адмінправопорушення не є доказом його винності, це при тому, що в ньому не зазначено, які саме дії ОСОБА_1 свідчать про ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння. Пояснення свідків, які судом першої інстанції взято до уваги, також не можуть бути належним доказом його вини, оскільки вони складені працівниками поліції та не відповідають обставинам справи, які зафіксовані на відеозаписі. Направлення на огляд до його до медичного закладу, також безпідставно взято судом до уваги, оскільки воно йому не вручалося, а дані щодо наявності в нього ознак сп`яніння не відповідають дійсності та спростовуються наданим відеозаписом. Рапорт поліцейського є службовим документом, має суб`єктивний характер та окремо не можу бути доказом його вини. Вказує на те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування, що в свою чергу спростовує доводи поліцейських, що буди підстави вважать, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Також вказує на те, що працівниками поліції не забезпечено йому право на захист, оскільки достовірно знаючи, що він викликав на місце події адвоката, останні протокол, на інші письмові документи склали у його відсутність, а в подальшому адвокату, який прибув не надали можливості ознайомитися з даними документами та висловити свої заперечення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що вона підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні. Разом із цим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_2 належно не виконані.

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а також за відмову від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч.ч. 1-3 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п.п.2-7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський, в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

З наданих доказів по справі вбачається, що працівниками поліції вказані вимоги не дотримано, зокрема пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, останніми не запропоновано та не роз`яснено йому порядок проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу, даний засіб не був продемонстрований останньому, та відповідно не було надано для огляду документи, що підтверджують його відповідність нормам та справність.

Крім того матеріали справи не містять підтвердження вручення ОСОБА_1 направлення на огляд у закладі охорони здоров`я. Не виконання вказаних дій, свідчить про порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння та вказує на формальний підхід службових осіб до виконання його норм, що в свою чергу позбавило ОСОБА_1 можливість наглядно зрозуміти та усвідомити дії за яких відбувається огляд особи на стан сп`яніння, а відповідно прийняти рішення, яке б чітко вказувало на його волевиявлення.

В той же час не виконання працівниками поліції вимог щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування (матеріали справи не містять відповідних доказів), ставить під сумнів доводи останніх щодо об`єктивності обставин, які давали підстави їм робити такі висновки та зводить їх доказовий зміст до припущень, на яких не може ґрунтуватись обвинувачення.

Взагалі необхідність проведення працівниками поліції вказаних дій, ставиться під сумнів і поведінкою ОСОБА_1 , який відповідно до наявних у справі доказів, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, та лише прохав його проводити у присутності його адвоката та з дотримання його прав.

Статтею 59 Конституції України закріплено право кожної особи на професійну правничу допомогу. Таке право передбачено ст. 268 КпАП України, та положеннями КПК України, які за аналогією закону також підлягають застосуванню на стадіях виявлення, фіксації, розгляду справ про адміністративні правопорушення.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

За проханням особи, органи уповноваженні на складання протоколів про адміністративні правопорушенні та їх розгляд, зобов`язанні забезпечити участь адвоката при зборі доказів винності особи, складанні щодо неї протоколу та розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Вказаних положень закону поліцейськими, які склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КпАП України, дотримано не було, чим було грубо порушено його право на захист.

Долучений до протоколу відеозапис, вказує на те, що ОСОБА_1 прохав дочекатися його адвоката та проводити його огляду на стан сп`яніння у присутності останнього, з метою захисту його прав та гарантій дотримання відповідальними особами правил проведення огляду закріплених нормативними актами, проте працівниками поліції дані законні вимоги були проігноровані.

Крім того, працівники поліції, на закону вимогу адвоката Груби А.С. надати для ознайомлення протокол та зібрані письмові докази, відмовили останньому.

Даний факт, є підставою для визнання наданих поліцейськими доказів вини ОСОБА_1 (пояснень свідків, направлення на медичний огляд та інш.) не допустимими та не належними.

Це при тому, що вказані обставини в сукупності з іншими встановленими порушеннями порядку проводження огляду, окремо вказують на відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 дій передбачених ч.1 ст. 130 КпАП України, оскільки він фактично не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння по суті, а погоджувався на його проведення лише за участі його адвоката.

Обґрунтованість вказаного висновок суду, підтверджується висновками Верховного Суду (постанова від 18.02.2020 року справа №524/9827/16-а), які є обов`язковими для застосування.

Статтею 62 Конституції України , зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 7, 8, 245, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КпАП України про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_2 незаконного й необґрунтованого судового рішення.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

ПостановуАвтозаводського районного суду м. Кременчука від 20 грудня 2021 року -стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КпАП України - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин