ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/4/22 Справа № 697/2105/21 Категорія: ст.124, ч.4 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Сивухін С.Г. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Дяченко В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 Дяченко В.М. на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2021 року справи № 697/2105/21 та № 697/2107/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП об`єднано та присвоєно № 697/2105/20.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення: за ст.124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.; за ч.4 ст.130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 09.10.2021 о 02 год 00 хв. на а/д Черкаси-Канів- Р10, керував транспортним засобом автомобілем AUDI A6, н.з. НОМЕР_2 , не оцінив дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб безпечно керувати ним. Внаслідок чого здійснив з`їзд в кювет та авто отримало механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.12.1. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 09.10.2021 о 14 год 00 хв. після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, яка відбулася 09.10.2021 о 02.00 год. на а/д Черкаси-Канів- Р10, керуючи транспортним засобом автомобілем AUDI A6, н.з. НОМЕР_2 , вживав спиртні напої, а саме пиво. Під час освідування результат позитивний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.9.а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник ОСОБА_1 Дяченко В.М. не заперечуючи факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, заперечує факт вчинення ним правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2021 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається на те, що в оскаржуваній постанові невірно вказано ім`я та по батькові судді місцевого суду ОСОБА_2 .

Зазначає, що ОСОБА_1 не вживав спиртні напої перед тим як кермувати транспортним засобом. Після ДТП ОСОБА_1 , близько 03:00 год., забрав його знайомий ОСОБА_3 . Під час ДТП на місці події працівників поліції не було, жодних пояснень не відбиралося. ОСОБА_1 знаходився у гуртожитку приблизно до 16:00 год. Близько 14:00 год. до нього приїхали працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на газоаналізаторі «Драгер», на що він не заперечував, повідомивши працівників поліції, що близько 14:00 год. випив ліки, а потім випив 0,5 л пива, майже через 10 годин після ДТП. При освідуванні були відсутні свідки, поняті та у протоколах відсутні їх підписи.

До поліції ОСОБА_1 не звертався, так як при ДТП ні він, ні його співмешканка ніяких ушкоджень не отримали, більше ніяких учасників при цьому ДТП не було, не було пошкоджено ні трасу, ні дорожні знаки чи опори, ніхто не постраждав.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги стан покриття дороги, не вказано у схемі місця ДТП час її складання, відсутня хоча б одна фототаблиця ДТП, так як автомобіль ОСОБА_1 перебував у нерухомому перевернутому стані та лежав на криші, підпису останнього на схемі немає, поняті чи свідки відсутні. Відсутні відомості про водія, невірно встановлені фактичні дані про особу, зазначено, що він не працюючий, місце проживання невірне, результат огляду про склад сп`яніння відсутні, протоколи огляду місця ДТП і огляду транспортних засобів не складалися, невідображені пошкодження, виявлені на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , однак які відображені на фототаблиці. На поясненні ОСОБА_1 роз`яснена ст.63 Конституції України, але його підпис відсутній.

Одночасно в апеляційній скарзі захисник Дяченко В.М. вказує, що в оскаржуваній постанові вказано: - письмові пояснення ОСОБА_1 від 09.10.2021, в яких вину визнав повністю. Апелянт заперечує проти даного факту, так як у проясненнях ОСОБА_1 не має жодних даних про те, що він вину визнав повністю, не зрозуміло «вину у чому визнав», а тільки вказано «з показами алкотестеру повністю згоден та претензій до працівників поліції не маю», так останній сам повідомив, що випив 200 гр. пива о 14:00 год. 09.10.2021.

Вважає, що поліцейськими порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається не дійсним, а протокол недопустимим доказом. У протоколі про адміністративне правопорушення суть порушення сформульовано незрозуміло. Формулювання протоколів не розкриває суті порушення, з огляду на положення ст.266 КУпАП.

Також вказує, що газоаналізатор «Драгер» не може бути допустимим доказом у справі, оскільки немає відповідного сертифікату та який не внесений в перелік спеціальних технічних засобів дозволених для використання на території України. При цьому, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я та те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом. Тоді як показання свідків, понятих взагалі відсутні. Також відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейського де відображається проходження огляду на алкотестері, лише є запис з мобільного телефону поліцейського, що є недопустимим доказом.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 має на утриманні матір ОСОБА_4 , яка є інвалідом ІІІ групи, є єдиним годувальником в сім`ї, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , 2014 року народження, а покарання у сумі 34000 грн. поставить родину на межу жебракування.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника Дяченко В.М. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 493289 від 09.10.2021, згідно якого, ОСОБА_1 09.10.2021 о 02 год 00 хв. на а/д Черкаси-Канів-Р10, керував транспортним засобом автомобілем AUDI A6, н.з. НОМЕР_2 , не оцінив дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив з`їзд в кювет та авто отримало механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.12.1. ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП;

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 493290 від 09.10.2021, згідно якого, ОСОБА_1 09.10.2021 о 02 год 00 хв. на а/д Черкаси-Канів, керуючи транспортним засобом автомобілем AUDI A6, н.з. НОМЕР_2 . Зі слів останнього вживав спиртні напої, а саме, пиво після ДТП 09.10.2021 о 14:00 год. Під час освідування результат позитивний, чим порушив вимоги п.п.2.9.а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.130 КУпАП;

- роздруківки з приладу «Драгер» від 09.10.2021, згідно якої результат тесту: 0,92 ‰;

- пояснень ОСОБА_1 від 09.10.2021, , згідно яких, 09.10.2021 о 02 год 00 хв. він керував транспортним засобом автомобілем AUDI A6, н.з. НОМЕР_2 на а/д Черкаси-Канів-Р10 та не впоравшись з керуванням, не вибравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, здійснив з`їзд у кювет, в результаті чого автомобіль перекинувся, який він з місця події не забрав. 09.10.2021 о 15:20 год. прихавши до свого автомобіля побавив там працівників поліції, яких він повідомив, що після того, як вчинив ДТП, близько 14:00 год., вживав алкогольні напої, а саме, пиво. При цьому добровільно погодився пройти освідування на алкотестері Драгер 6810, результат 0,92 ‰, з показами якого він повністю погодився;

- схеми огляду місця ДТП від 09.10.2021, якою зафіксовано місце ДТП та розташування транспортного засобу та локалізацію його пошкодження.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - Дяченко В.М. вказує, що в оскаржуваній постанові вказано: - письмові пояснення ОСОБА_1 від 09.10.2021, в яких вину визнав повністю. Апелянт заперечує проти даного факту, так як у проясненнях ОСОБА_1 не має жодних даних про те, що він вину визнав повністю, не зрозуміло «вину у чому визнав», а тільки вказано «з показами алкотестеру повністю згоден та претензій до працівників поліції не маю», так останній сам повідомив, що випив 200 гр. пива о 14:00 год. 09.10.2021.

Вважаю зазначені доводи неприйнятними, оскільки зазначене апелянтом пояснення ОСОБА_1 , наявне у матеріалах справи, підтверджує обставини викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, складені працівниками поліції відносно останнього та як результат, притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП.

Неспроможними є доводи апелянта про те, що поліцейськими порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається не дійсним, а протокол недопустимим доказом, тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення суть порушення сформульовано незрозуміло, а формулювання протоколів не розкриває суті порушення, з огляду на положення ст.266 КУпАП, оскільки апелянтом не конкретизовано в апеляційній скарзі в чому саме, на його думку, виражаються зазначені порушення, тоді як наявні у матеріалах справи докази вини ОСОБА_1 у порушенні ним ПДР України, в розумінні ст.251 КУпАП, є належними та допустимими в справі про адміністративне правопорушення.

З врахуванням п.5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, не підлягають до доводи апелянта про те, що газоаналізатор «Драгер» не може бути допустимим доказом у справі, оскільки немає відповідного сертифікату, оскільки апелянтом не надано даних про те, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 просив надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, в чому йому було відмовлено.

Відповідно до п.8 розділу ІІ зазначеної Інструкції направлення необхідне при направленні водія транспортного засобу на огляд в заклад охорони здоров`я, тоді як ОСОБА_1 до відповідного заклад охорони здоров`я не направлявся, а тому доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я є безпідставними.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, у даному випадку є слушними, однак із врахуванням обставин справи, зокрема, що останній з`їхавши в кювет, пошкодив свій транспортний засіб, яким не міг після того керувати, не можуть бути задоволені.

З врахуванням вимог ч.2 ст.266 КУпАП, неприйнятними є доводи апелянта про те, що показання, свідків, понятих взагалі відсутні, оскільки зазначеною нормою визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Тоді як поняті понятих нормами КУпАП взагалі не передбачено.

Не підтверджені належними та допустимими доказами доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності відеозапису з нагрудної камери поліцейського де відображається проходження огляду на алкотестері, лише є запис з мобільного телефону поліцейського, що є недопустимим доказом.

При цьому, досліджений під час апеляційного розгляду наявний у матеріалах справи відеозапис підтверджує факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння спеціальним технічним засобом, результат якого показав 0,92 ‰.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо стану покриття дороги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за які він притягнутий до адміністративної відповідальності.

Одночасно вважаю за необхідне зазначити, що відповідно до вимог 256 КУпАП дані протоколу про адміністративне правопорушення зазначаються зі слів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в зв`язку із чим неприйнятними є доводи апелянта, зокрема про відсутність відомостей про водія, невірне встановлення фактичних даних про особу, зазначено, що він не працюючий, місце проживання невірне.

В апеляційній скарзі захисник також посилається на те, що в оскаржуваній постанові невірно вказано ім`я та по батькові судді місцевого суду ОСОБА_2 . Вважаю зазначені доводи апелянта не слугують підставою для скасування законного, обґрунтованого та вмотивованого оскаржуваного рішення місцевого суду, які на думку апеляційного суду є лише опискою.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, відповідає санкції ч.4 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34,36 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

В врахуванням чого, не підлягають до задоволення доводи сторони захисту про наявність на утриманні у ОСОБА_1 матері - ОСОБА_4 , яка є інвалідом ІІІ групи, та те, що ОСОБА_1 є єдиним годувальником в сім`ї та має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , 2014 року народження, а покарання у сумі 34000 грн. є для родини значним, оскільки в розумінні ст.34 КУпАП не є обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення. Тоді, як зазначено вище, місцевим судом при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення враховано вимоги ст.ст.33,34,36 КУпАП.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Дяченко В.М., без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба