П О С Т А Н О В А

Іменем України

"29" березня 2022 р. Справа153/254/22

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 16.02.2022 о 07 годині 50 хвилин по вул.Лермонтова, 53 в с.Дзигівка Могилів-Подільського району Вінницької області, керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в Ямпільський ЦРЛ, згідно висновку алкогольне сп`яніння 1,33 проміле.

ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 16.02.2022 о 07 годині 50 хвилин він не керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 . Того дня він посварився з дружиною і вирішив поїхати на роботу. Перед цим, він заїхав до своїх батьків і в них вживав алкогольні напої. Дружина викликала працівників поліції, які приїхали до будинку його батьків. Коли приїхали працівники поліції, то він був вже в стані алкогольного сп`яніння та перебував на подвір`ї будинку батьків, однак не керував належним йому транспортним засобом, який стояв поряд з будинком. Працівники поліції примусово посадили його в службовий автомобіль та відвезли в м. Ямпіль до лікарні для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Просив не притягувати його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з тим, що 16.02.2022 він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і поліція не надала жодного доказу на підтвердження його вини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №322857 від 16.02.2022; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.02.2022; рапорт інспектора СРПП відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Продана О. від 16.02.2022; відеозаписи від 16.02.2022; рапорт помічника чергового відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Бишинської І.І.; письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а також заслухавши особисті пояснення ОСОБА_1 , дані ним в судовому засіданні, вважаю не доведеною його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, ознаками цього правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КУпАП України є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А тому обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №322857 від 16.02.2022 суд не бере до уваги як доказ вини ОСОБА_1 , оскільки викладені в ньому обставини про керування ОСОБА_1 16.02.2022 о 07 годині 50 хвилин по вул.Лермонтова, 53 в с.Дзигівка Могилів-Подільського району Вінницької області, автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, достовірно не підтверджені належними та допустимими доказами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 27 Постанови від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справа про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 у справі 404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Як з`ясовано у судовому засіданні та підтверджено відеозаписами, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 не керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , 16.02.2022 о 07 годині 50 хвилин по вул.Лермонтова, 53 в с.Дзигівка Могилів-Подільського району Вінницької області, а тому у поліцейського не було законних підстав на проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 і направлення його до медичного закладу.

Суд не бере до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , оскільки вказані пояснення не містять відомостей про те, що 16.02.2022 о 07 годині 50 хвилин по вул.Лермонтова, 53 в с.Дзигівка Могилів-Подільського району Вінницької області керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції, а лише вказують на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбулася сімейна сварка і ОСОБА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, сів в автомобіль та поїхав.

На відеозаписах, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, взагалі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 16.02.2022.

Будь-яких інших доказів про керування ОСОБА_1 16.02.2022 по вул.Лермонтова в с.Дзигівка Могилів-Подільського району Вінницької області транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, немає.

Вищевикладене свідчить про те, що працівниками Національної поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом поза розумним сумнівом , зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. усправі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі необхідно закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 130, 221, 251, 245, 247, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Р.В. Швець