Провадження № 3/263/263/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Федоренко Тетяна Іванівна, розглянувши матеріали які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2021 року серії ДПР 18 № 523185 31 липня 2021 року приблизно о 16:57 год. за адресою: м.Маруполь, Центральний район, вул.Купріна, біля буд.10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у вствноленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» 6820 на місці ДТП, результат 2,21%, від огляду у лікаря нарколога в КНП «МЦПНЗ» відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, надавав суду заяву про розгляд справи за його вдсутності у попередньому судовому засіданні.

Адвокат Алексєєнко В.О. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та зазначив, що ОСОБА_1 свою вину у правопорушенні не визнає, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі та відповідно він не відмовлявся від такого огляду, при складанні протоколу та його оголошенні про відмову у проходженні медичного огляду не оголошувалося, однак у пртоколі та у рапорті працівника поліції вбачається, що він нібито пропонував ОСОБА_1 пройти огляд в у лікаря-нарколога у лікарні, такі ж саме відомості містяться в письмових поясненнях свідків, зазначене підтверджується відеозаписом. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України, що передбачає заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак ставлячи у провину ОСОБА_1 відмову від проходження огляду на стан сп`яніння дії останнього мали бути кваліфіковані як порушення п.2.5 ПДР України, тому на думку адвоката протокол та рапорт сфальсифіковані, а справа підлягає закриттю.

Заслухавши адвоката та дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.130 КпАП України передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України, а саме за керування транспортним засобом у стані алкоглонього сп`яніння, доведена належними доказами, зокрема, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 31.07.2021 року серії ДПР 18№ 523185, відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, результатом «Drager Alcotest» 6820 - 2.21 %, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

З наданого відеозапису вбачається, що водієві ОСОБА_1 після зіткнення його автомобіля із тролейбусом працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» 6820 на місці ДТП, за наслідками якого отримано результат 2,21%, з яким погодився сам ОСОБА_1 , під час даного огляду присутні свідки. Свідки - водії тролейбусу вказують, що від ОСОБА_6 мається запах алкоголю.

Таким чином, судом встановлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що не відповідає вимогам п.2.9а ПДР України, про що і зазначено у протоколі.

При цьом суд відхиляє посилання адвоката про відсутність пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичній установі під час складання протоколу та про зазначення цього у протоколі, оскільки у протоколі відсутні посилання на порушення вимог п.2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. На думку суду під час розглду справи доведено порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а ПДР України, за порушення яких стосовно нього складено протокол, тому підстав для зариття провадження усправі за відсутносттю складу правопорушення суд не знаходить.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена в повному обсязі.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст.17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчинених правопорушень, які відноситься до грубих порушень ПДР України як такі, що безпосередньо впливають на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 40-1, ч.1 ст.130, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.

Суддя Т.І.Федоренко