Дата документу 18.01.2022
Провадження № 3/334/512/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2022 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця - стрільця ВЧ № НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
за ч. 1 ст. 172-15 КУпАП,
встановив:
25.12.2021 о 20.00 годині під час виконання обов`язків патрульного маршруту № 107 з охорони громадського порядку в Дніпровському районі м. Запоріжжя ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби, а саме у складі військового наряду зійшов з маршруту та фотографувався зі спецзасобом «Форт 12Р» в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_2 , чим грубо порушив положення наказу № 270 командувача НГУ, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 172-15 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому правопорушенні визнав.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення також підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії НГ №7314 від 28.12.2021, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_1 . Наказу №270 командувача НГУ та вчинення правопорушення, передбаченого ст. ч.2 ст.172-15 КУпАП,
- рапортом командира патрульного батальйону ВЧ №3033 Білика Р. від 25.12.2021;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 25.12.2021;
- військовим квитком ОСОБА_1 ;
- службовою характеристикою від 29.12.2021;
- витягом з відомостей виконання завдань служби з ОГП ;
- Актом планової перевірки мобільних телефонів військовослужбовців№1 від 25.12.2021;
- фотоматеріалами;
- витягом з наказу командира ВЧ № НОМЕР_1 ГНУ № 261 від 21.10.2021.
В протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Частина 1 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, а ч. 2 цієї статті за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З набранням чинності Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 302/2014 в України настав особливий період.
Станом на час розгляду справи особливий період не завершений.
Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що протиправні дії вчинені ОСОБА_1 в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), як і у кримінальному провадженні, суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не суддею, а перед суддею у змагальному процесі. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Оскільки при викладенні сутті правопорушення особа, яка склала цей протокол, не зазначила, що протиправні дії вчинені ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, суддя дійшов висновку про необхідність перекваліфікувати правопорушення з ч. 2 ст. 172-15 на ч. 1 ст. 172-15 КУпАП.
Дослідивши пояснення ОСОБА_1 та письмові докази, суддя встановив, що своїми діями військовослужбовець ОСОБА_1 недбало поставився до обов`язків військової служби, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.
Згідно зі ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проходження військової служби характеризується задовільно, вину визнав. Обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність не встановлені.
Враховуючи вказане та характер вчиненого правопорушення вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 190 гривень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. 23, 33, 34, 172-15, 283, 284 КУпАП України, суддя
постановив:
ОСОБА_1 притягнути до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: