Справа № 339/10/22 307
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2022 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.,
розглянувши матеріали, які надійшли від від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого робітником у Болехівському ліцеї №2, неодруженого,
за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
З протоколу про адміністративне правопорушення від 12 грудня 2021 року серії ВАБ № 838971 вбачається, що 12 грудня 2021 року близько 17:40 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_2 насильство сім`ї: виражався нецензурною лайкою, голосно викрикував, погрожував фізичною розправою.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вказав, що того дня конфлікт виник у нього не з сестрою, а з її сином ОСОБА_3 з приводу того, що він не хотів прочищати сніг. Вказав, що декілька днів підряд чистив сніг, який падав з даху будинку перед його входом. Того дня, він звернув увагу сестрі, щоб її син прочистив сніг, однак він відмовився. Окрім того, зазначив, що ножем нікому не погрожував, свідок ОСОБА_3 неодноразово наносив йому побої, коли він зробив йому зауваження з приводу снігу, останній біг за ним, а він втікав до літньої кухні, вказавши, що буде захищатися всім тим, що буде мати в руках. В той час в руках в нього був ніж, оскільки він різав їду для кота.
Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що того дня до неї в гості прийшла дочка з майбутнім зятем, почали гоститися у будинку. Брат сказав, що з даху впав сніг, щоб вона прибрала, однак вона відмовилася, оскільки були гості. Згодом син з хлопцем дочки вийшли на перекур, почувши крик вийшла і побачила, що брат кричить на її сина, а син кричить на брата. Однак, у брата в руках був ніж і вона боялася, що він не зайшов до хата, а тому викликала поліцію.
Свідок ОСОБА_3 вказав, що того дня сестра прийшла з хлопцем до мами в гості, вуйко ОСОБА_1 в той час був трохи напідпитку (14год.) та знаходився в літній кухні до вечора. Згодом, він з хлопцем сестри вийшли на вулицю покурити, і в той час вуйко вилетів з ножем, пояснюючи, що він не прочищає сніг, до кого саме він з ножем прискакував не було зрозуміло. Вуйко ОСОБА_1 бігав по подвір`ю з ножем та викрикував, що не чистимо сніг. Тоді мама визвала поліцію, оскільки вуйко був з ножем і переживала, щоб він не зайшов до хати.
Потерпіла ОСОБА_2 , надавши пояснення, надалі на розгляд справи не з"явилася, будучи повідомленою належним чином, відтак, її неявка не перешкоджає розгляд справи у її відсутність.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, суддя приходить до наступного висновку.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.
Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідальність за змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що ставиться у вину ОСОБА_1 настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Проте, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП є вчинення не будь-яких діянь, зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а лише тих, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
З системного аналізу діючого законодавства встановлено, що ознаками завдання шкоди фізичному здоров`ю, окрім іншого є синці, забиті місця, відсутність зубів, ушкодження кісток та м`яких тканин, наявність частково залікованих попередніх травм, сліди укусів, опіки незвичайної форми і на різних частинах тіла, втрата ваги, зневоднення тощо.
Завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілого звернення за психологічною допомогою, наявність скарг психосоматичного характеру, страхи, необумовлена тривожність, відчуття безпорадності, залякування, погрози виконання певних дій потерпілою під тиском кривдника, надмірне збудження, безсоння тощо.
Отже, необхідні докази, що містять наочні ознаки існування факту завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненому надано:
- протокол про адміністративне правопорушення від 12 грудня 2021 року серія ВАБ № 838971 в якому вказано, що 12 грудня 2021 року близько 17:00 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_2 насильство сім`ї, а саме виражався нецензурною лайкою, голосно викрикував, погрожував фізичною розправою. Від підпису та пояснень відмовився згідно ст. 63 Конституції України (а.с.1);
- рапорт працівника поліції Ярич В.М. від 12 грудня 2021 року, з якого вбачається, що 12 грудня 2021 року о 17:20 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_4 про те, що по місцю свого проживання його вуйко погрожує йому ножем та поводиться неадекватно, ШМД не потрібна. На місці ОСОБА_2 написала заяву, складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.3);
- заяву ОСОБА_2 від 12 грудня 2021 року, в якій вона просить притягнути до адміністративної відповідальності свого брата ОСОБА_1 , який в стані алкогольного сп`яніння вчинив сімейний скандал, в ході якого ображав її нецензурними словами , погрожував її та синові фізичною розправою (а.с.4);
- письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 12 грудня 2021 року о 18:00 год. вдома в п`яному стані її брат ОСОБА_1 вчинив з нею та її сином ОСОБА_3 , вході якого він ображав їх нецензурними словами, голосно викрикав, принижував та словесно погрожував фізичною розправою. У зв`язку з цим знайомий сина ОСОБА_4 зателефонував в поліцію (а.с.5).
Надаючи оцінку таким доказам та поясненням ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 встановлено, що насправді 12 грудня 2021 року близько 17:00 год. конфлікт виник між ОСОБА_1 та сином потерпілої ОСОБА_3 з приводу прочищення снігу на подвір"ї спільного проживання.
Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення, яке є актом звинувачення, зазначено, що ОСОБА_1 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_2 насильство сім`ї: виражався нецензурною лайкою, голосно викрикував, погрожував фізичною розправою, що суперечить обставинам, викладеним у матеріалах справи, долучених до протоколу.
Окрім того, обов`язковою умовою настання відповідальності за цією статтею є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Із змісту протоколу встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_1 спричинено насильство відносно потерпілої ОСОБА_2 , але ні в протоколі, ні в доданих до нього матеріалах, не вказано, яка саме шкода психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої могла бути спричинена, тобто не вказано ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.
Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, що має доводитися в суді, а не судом.
Формулюючи обвинувачення щодо особи, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Проте, працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 знехтували вказаними вимогами закону, оскільки викладене ними формулювання у протоколі про адміністративне правопорушення є неконкретним, внаслідок того, що не містить в собі необхідні ознаки об`єктивної сторони, тобто не відповідає диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що унеможливлює розгляд справи.
Відтак, даний протокол не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_2 , оскільки суперечить матеріалам справи та поясненням самої потерпілої.
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 12 грудня 2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Викладені обставини в даній справі свідчать про те, що працівником Національної поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП, не сплачується.
З врахуванням викладеного та керуючись ч.1 ст. 173-1, ст. 247, 283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.