Єдиний унікальний номер 448/755/21
Провадження № 3/448/22/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2022 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі Мриц Н.І., з участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Долобів Самбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_3 »,

за ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 04.06.2021р. о 10 год. 30 хв. по вул.М.Скрипника, 1 в м.Львові, керуючи транспортним засобом марки «DAF CF 85.380», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи неуважним, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який у свою чергу здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «NISSAN TIDA», д.н.з. НОМЕР_3 , чим своїми діями порушив вимоги п.п.2.3б, 13.1, 1.5 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість свою не визнав та надав пояснення, що не згідний із вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення. Пояснив, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася через недотримання Правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки такий виїхав із другорядної дороги, не надавши йому переваги в русі, чим порушив вимоги п.10.2 Правил дорожнього руху. Крім того, надав суду ряд фотокарток та вказав, що не бачив даного транспортного засобу, оскільки його вантажний транспортний засіб є великогабаритний, а місце з якого виїхав легковий автомобіль є сліпою (мертвою) зоною для нього як водія. Також зазначив, що він рухався із швидкістю 10-15 км/год та почувши удар, зупинився. Вказав, що тормозного (гальмівного) шляху не було, так як швидкість з якою рухався його транспортний засіб була незначною.

Допитаний у попередньому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що дійсно у вищевказаний день і час, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , в якому в якості пасажира перебувала його дружина, виїжджав з другорядної дороги на головну. Побачивши, що транспортний засіб марки «DAF CF 85.380», д.н.з. НОМЕР_1 стоїть від нього на відстані 5м., вирішив поїхати та вирівнявшись, почув удар ззаду, внаслідок чого його транспортний засіб віднесло вправо, де він зачепив задню ліву частину припаркованого транспортного засобу марки «NISSAN TIDA».

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 04.06.2021 року він залишив припаркованим свій автомобіль марки «NISSAN TIDA» та повернувшись біля 18.30 год. побачив записку, щоб з`явитись наступного дня в поліцію, оскільки його автомобіль став учасником дорожньо-транспортної пригоди. Також зазначив, що відносно нього не складали жодних документів за порушення ПДР.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до положень ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно п.3 ч.2 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З диспозиції ст.124 КУпАП відомо, що відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 04.06.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №265004 за ст.124 КУпАП. Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складено за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.06.2021 року.

Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами у справі:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №265004 від 04.06.2021 року;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.06.2021р., на якій відображено місце зіткнення транспортних засобів із зазначенням відповідних прив`язок до місцевості;

- первинними поясненнями водія ОСОБА_4 від 04.06.2021р., з яких відомо, що він керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджав з другорядної дороги на головну, а саме з двору по вул.Скрипника на головну дорогу та приблизно через 4-5с відчув удар в ліву задню частину свого транспортного засобу, внаслідок чого його транспортний засіб віднесло вправо, де зачепив задню ліву частину припаркованого транспортного засобу марки «NISSAN TIDA»;

- поясненнями водія ОСОБА_4 , даним ним 27.09.2021р., з яких відомо, що він, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджав з другорядної дороги на головну, а саме з двору по вул.Скрипника на головну дорогу маючи намір рухатись в напрямку проспекту Червоної Калини м.Львові. Вказав, що оглядовість його дороги була хорошою (нічим не обмеженою), зокрема, праворуч по ходу руху його транспортного засобу стояв припаркований автомобіль та він чекав коли проїде перед ним маршрутка, а також бачив, що на відстані 4-5 метрів від нього стояв вантажний автомобіль марки «DAF», після чого почав рух своїм транспортним засобом. Так, приблизно через 4-5с відчув удар в ліву задню частину свого транспортного засобу, внаслідок чого його транспортний засіб віднесло вправо, де зачепив задню ліву частину припаркованого транспортного засобу марки «NISSAN TIDA»;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , даними нею 11.11.2021р., з яких відомо, що вона є дружиною водія ОСОБА_4 та 04.06.2021р. разом із останнім їхала автомобілем марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 . Сиділа на передньому пасажирському сидінні автомобіля. Так, коли вони виїжджали з подвір`я будинку по вул.Скрипника, то бачила, що по заду із лівої сторони стояв автомобіль марки «DAF», однак коли вони виїхали на головну дорогу, то такий вдарив задню ліву частину їхнього т.з., в результаті чого їх підкинуло та вони вдарили автомобіль марки «NISSAN». Зазначила, що водій автомобіля марки «DAF» ствердив, що їх не бачив;

- фототаблицями розташування транспортних засобів після ДТП;

- рапортом старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП у Львівській області Дмитра Боднара від 17.11.2021р.;

- іншими матеріалами, доданими до протоколу.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою і не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , хоча мав можливість уникнути зіткнення з таким шляхом виконання вимог п.2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України. Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про технічну неможливість побачити автомобіль «ВАЗ 21013» через його перебування в «мертвій зоні», оскільки «мертва зона» автомобіля це суб`єктивна оцінка дорожньої обстановки водієм, яка вимагає від водія більш ретельного контролю за цими зонами, в межах яких може перебувати автомобіль у зв`язку з тим, що можливість контролю за цими ділянками може бути ускладнена певними фізичними особливостями автомобіля, зокрема габаритами, а тому, на думку суду, ОСОБА_1 під час руху повинен був бачити автомобіль «ВАЗ 21013». Також, підлягають спростуванню пояснення ОСОБА_1 щодо порушення водієм ОСОБА_4 п.10.2 Правил дорожнього руху, оскільки такі спростовуються доказами, що наведені вище, котрі є логічними, послідовними, переплітаються між собою і не довіряти яким у суду немає підстав.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього.

При цьому судом враховується також те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, в тому числі на час складання протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 дії працівників поліції не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх суду не скеровував.

Дослідивши зібрані у справі докази та з`ясувавши усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.38 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

У п.7 ст.247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) (пункт 2.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП».

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення складається з різних стадій, які відрізняються одна від одної колом учасників провадження, характером проваджуваних дій та їх юридичною роллю, зокрема це: стадія порушення адміністративного провадження та адміністративне розслідування; розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення в ній постанови; перегляд справи у зв`язку із оскарженням постанови по справі; виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Закріплення строків давності слугує кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «Волков проти України», Заява № 21722/11).

Таким чином, в даному випадку застосування строку накладення адміністративного стягнення є важливим аспектом права на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, при цьому роль такого строку має велике значення під час інтерпретації в світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої, проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країни, які підписали Конвенцію.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у п.7 ст.247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст.38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст.38 КУпАП, а передбачений ст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного правопорушення і лише після цього закриває провадження у справі.

Аналіз положень ст.38 та п.7 ст.247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ст.247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №265004 від 04.06.2021 року, - дорожньо-транспортна пригода мала місце 04.06.2021 року. Відтак, на час розгляду справи у суді, тобто станом на 31.01.2022 року, - закінчились передбачені ч.2 ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, а тому адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не може бути накладено.

Згідно з ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: - про накладення адміністративного стягнення; - про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; - про закриття справи.

З огляду на заперечення ОСОБА_1 своєї вини та наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, яке йому інкримінувалось, судом в повному обсязі досліджено всі обставини справи та встановлено в діях водія ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Натомість, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 1, 9, 38, п.7 ст.247, ст.283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП - закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак