Провадження №3/461/261/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , громадянина України, працює: ТОВ «БІТВЕЛ», м. Львів, вул. Любінська, буд. 92, кв. (офіс) 4), ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.483 Митного кодексу України,

встановив:

26.10.2021 року на запит Львівської митниці від 10.06.2021 №7.4-1/20-01/4/13260, листом Держмитслужби від 25.10.2021 № 26/26-04/7.4/247 отримано відповідь митних органів Польщі (лист від 20.08.2021 № 0201-IGM.541.945.2021.2.BM), якою підтверджено факт оформлення товару «взуття» відправником яких є німецька компанія «COTEX» (54292 Trier Loeb Strasse 15 Німеччина). Митне оформлення вказаного товару здійснено за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA209170/2020/002730 від 17.01.2020 року.

Разом з тим, митними органами Німеччини листом від 01.07.2021 №Z4663-2021-UA.800066-DVIII.A.22 (лист Держмитслужби №20/20-02-01/7.4/2162 від 06.07.2021) повідомлено, що відповідно до наявних баз даних компанія «COTEX» за адресою: 54292 Trier Loeb Strasse 15 Німеччина, не існує і не зареєстрована. Це обґрунтовано тим, що назва фірми була запозичена попереднім власником і було далі використано відому назву торгової марки COTEX. Однак підприємство офіційно зареєстровано в Німеччині за ім`ям власника: АДРЕСА_1 та номером EORI DЕ37894. Експорт товарів до України цією фірмою з Німеччини не здійснювався.

17.01.2020 відділом митного оформлення № 1 митного поста "Городок" Галицької митниці Держмитслужби за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA209170/2020/002730 в митному режимі «імпорт» здійснено митне оформлення товару «взуття» загальною вагою 1750 кг та загальною фактурною вартістю 9559,97 євро (станом на 17.01.2020 згідно з курсом валют НБУ відповідає сумі 257 166,06 грн).

Громадянином України ОСОБА_1 , керівником ТОВ "БІТВЕЛ" (), для митного оформлення вказаних товарів було подано наступні товаросупровідні документи:- рахунок (invoice) № 2020007 від 15.01.2020, CMR № 0056325 від 15.01.2020, декларація країни відправлення № 20PL301010E0027524 від 16.01.2020.

Відповідно до поданих документів, продавцем та відправником товару є німецька компанія COTEX (Loeb Strasse 15, 54292 - Trier), покупець, декларант та особа, відповідальна за фінансове врегулювання ТзОВ "БІТВЕЛ" (, 08131, Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Боголюбова 18, оф.7). Місце завантаження Польща.

Митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA209170/2020/002730 від 17.01.2020 та товаросупровідні документи до неї у відділ митного оформлення № 1 митного поста "Городок" Галицької митниці Держмитслужби було подано громадянином України ОСОБА_1 , керівником ТзОВ "БІТВЕЛ" ().

Таким чином, ОСОБА_1 вчинено дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника товарів.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст.526 МК України, вважаю можливим провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не з`явилася в судове засідання, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, що стверджується матеріалами справи.

Згідно ч.9 ст.494 МК України, якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Відповідно до ч.10 ст.494 МК України, протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

Отже, особа відносно якої складено протокол про порушення митних правил, повідомлялася за повідомленою нею та наявною в митних органах адресою місця проживання (фактичного перебування) про розгляд справи, шляхом скерування копії протоколу та повідомлень про судове засідання, а тому згідно приписів ст.494 МК України, вважається повідомленим належним чином.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст. 257 та ст. 266 Митного кодексу України (Закон України від 13.03.2012 N 4495-VI) обов`язок здійснити декларування товарів, тобто заявити за встановленою формою точні відомості про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, покладено на декларанта.

Відповідно до ч.8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі щодо фактурної та митної вартості товарів та методу її визначення.

Згідно частин 1 та 5 ст. 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей та у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі.

Частиною 8 ст. 264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховування від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника товарів, що доводиться дослідженим в ході розгляду справи нижченаведеними доказами:

-протоколом про порушення митних правил №2646/20900/21 від 15.12.2021 року;

-митною декларацією;

-листом Держмитслужби про відповідь митних органів Польщі;

-листом Держмитслужби про відповідь митних органів Німеччини;

-роздруківкою з ЄАІС «Держмитслужби»;

-листами Львівської митниці адресованим ОСОБА_1 ;

-роздруківкою з мережі Інтернет відносно ТОВ «БІТВЕЛ»;

-доповідною запискою.

Вищенаведені докази засвідчують факт переміщення товарів через кордон, порядок проходження митних процедур, перелік відомостей та документів повідомлених декларантом при проходженні митного контролю, містять дані про особу декларанта, вказують на обставини виявлення факту подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника товарів, містять дані про товар (його кількість, вартість та найменування), тобто доводять факт вчинення правопорушення, є належними та допустимими.

Згідно ч.1 ст.483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України доведена повністю.

Окрім цього, у відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, ступеня його вини, способу вчинення правопорушення, мету призначення покарання та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, а товар, що був предметом порушення митних правил(за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA209170/2020/002730 від 17.01.2020 року) слід конфіскувати в дохід держави.

Відповідно до матеріалів справи, вартість предметів порушення митних становить 257 166,06 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що товар вже пропущений на територію України уповноваженими представниками митного органу.

З огляду на наведене, вважаю за необхідне вказати у даній постанові, що відповідно до ч.2 ст. 541 Митного кодексу України, у разі неможливості конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, з осіб, які вчинили порушення митних правил, державним виконавцем за рішенням суду в установленому законом порядку може стягуватися вартість цих товарів, транспортних засобів.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, суд -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 257 166,06 гривень.

Конфіскувати в дохід держави виявлені, згідно протоколу №2646/20900/21 від 15.12.2021 року товари.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 496,20 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.