Справа № 405/8745/21
провадження № 3/405/1811/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2022 м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі: головуючого судді Майданнікова О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Кропивницького РУП ГНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

за ч . 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

в провадження Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшов протокол серії ВАБ №767796 від 28.10.2021, яким ставиться ОСОБА_1 в провину те, що він 28.10.2021 о 12 год. 56 хв. в м. Кропивницькому по вул. Полтавська, 22, в супереч вимогам ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва обігу і спирту, етилового, коньячного і плодового , алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», здійснював реалізацію спиртних напоїв, а саме горілки невідомого походження без належних дозвільних документів, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, при дату та час розгляду справи повідомлявся за вказаною в протоколі адресою, причини неявки до суду невідомі. В протоколі наявний підпис ОСОБА_1 , що свідчить про обізнаність зі змістом протоколу, в якому вказано, що розгляд справи буде здійснюватись в Ленінському районному суді м. Кіровограда.

Також, на офіційному сайті Судової влади http://court.gov.ua/assignments/ в розділі «Список судових справ, призначених до розгляду» дата та місце розгляду справи вказувались одразу після призначення справи до розгляду в судовому засіданні.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає що, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки таку поведінку особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд розцінює, як спосіб захисту з метою затягування строків розгляду справи та уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, дизпозиція ч. 1 ст. 156 КУпАП вказує на заборону здійснснення роздрібної або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Проте, в протоколі вказано, що здійснювалась реалізація горілки, проте до протоколу додано лише фотознімок двох пластикових бутилок з рідиною прозорого кольору. Яким чином працівником поліції встановлено те, що вилучена рідина є горілкою невідомого походження для суду є незрозумілим, а отже не доведеним.

Окрім цього, відповідальність настає лише у разі здійснення продажу названих вище товарів «без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку», але в протоколі вказано про здійснення продажу «без належних дозвільних документів», що явно не відповідає дизпозиції ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішенні у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що вчинення дій, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №767796 від 28.10.2021 не вірно відображають дизпозицію ч.1 ст.156 КУпАП, а отже провадження про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись статтями 7, 156, 256, 247, 283, 284, 287 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», -

постановив:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Олексій Іванович Майданніков