ПОСТАНОВА

Іменем України

21.01.2022 Справа №607/470/22 Провадження № 3/607/254/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільські області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючої,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

12.01.2022 на розгляд судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільські області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 733276 від 05.01.2022 вбачається, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилось в тому, що 05.01.2022 в помешканні за місцем проживання останніх були неналежні житлово-побутові умови, було неприбрано, відсутня їжа, відсутня дитяча кімната чи дитячий куточок, наявний стійкий характерний запах алкоголю.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується телефонограмою, яка була складена секретарем судового засідання за наслідками повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи засобами мобільного зв`язку за абонентським номером НОМЕР_1 , а також судовою повісткою про виклик до суду, яка була надіслана за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Жодних заяв чи клопотань на день розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. Суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, не допускати свідомих маніпуляцій, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких доказів поважності причин неприбуття в судове засідання суду не надала та те, що приписами ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, а також ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя визнає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, згідно з приписами ст. 12 Закону України «Про охоронну дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охоронну дитинства» особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Крім цього, обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені у ст. 150 Сімейного кодексу України. Зокрема, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Так, суддею встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилось в тому, що 05.01.2022 в помешканні за місцем проживання останніх були неналежні житлово-побутові умови, було неприбрано, відсутня їжа, відсутня дитяча кімната чи дитячий куточок, а також наявний стійкий характерний запах алкоголю.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КупАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 733276 від 05.01.2022, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення. При цьому такий протокол складений із дотриманням вимог КУпАП, містить всі необхідні реквізити, підписаний особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 05.01.2022, зі змісту яких вбачається, що остання вказала, що регулярно вживає алкогольні напої, разом з тим здійснює догляд за своїми дітьми, забезпечує їх їжею та одягом по мірі можливості. Крім цього, зазначено, що на момент дачі пояснень діти перебували у її матері;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 05.01.2022, зі змісту яких вбачається, що її дочка ОСОБА_1 разом з чоловіком зловживають алкогольними напоями та впродовж тривалого часу не працюють, що призводить до того, що вони не здійснюють належний догляд за дітьми. При цьому ОСОБА_4 також зазначила, що внуки часто приходять до неї та залишаються в неї ночувати;

- рапортами інспектора сектору ювенальної превенції Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Семен Н. від 05.01.2022, зміст яких відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 733276 від 05.01.2022.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме: ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Разом з тим відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суддя також приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, впродовж тривалого часу не працює, вчинене нею правопорушення за своїм характером та наслідками не завдало збитків державним інтересам або значної шкоди. Також суддя враховує те, що накладення адміністративного стягнення у виді штрафу призведе до погіршення матеріального стану ОСОБА_1 та у подальшому ще більше позбавить її можливості належним чином забезпечувати своїх дітей, а тому приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, підлягає закриттю.

Також суддя враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ст. 22, 284 ч. 2 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 22, 40-1, 184, 245, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська