Провадження № 33/4808/57/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участі захисника особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Вовк Р.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення:

- за ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;

- за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

На підставі ст.36 КУпАП визначено ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп., -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 31 жовтня 2021 року, близько 02-00 год. по вул. Незалежності, 189, в м. Івано-Франківську, керував транспортним засобом марки "Nissan Sunny", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Drager Alkotes 6810" в присутності двох свідків та проведення медичного огляду в медичному закладі в встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР України.

Також, ОСОБА_1 31 жовтня 2021 року, близько 02-00 год. по вул. Незалежності, 189, в м. Івано-Франківську, керуючи транспортним засобом марки "Nissan Sunny", д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки "Nissan Almera", д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду на червоний сигнал світлофора, після чого допустив наїзд на перешкоду (металевий паркан Тисменицького районного суду), чим порушив п.п. 2.3.б), 12.1., 13.1. ПДР України. При ДТП транспортні засоби та інше майно отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із рішенням суду, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд приймаючи рішення за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення допустив неповноту при з`ясуванні обставин справи та однобічність у дослідженні доказів.

Судом не досліджено та не з`ясовано як саме працівники поліції зупинили його автомобіль і чи взагалі зупиняли, чи саме він керував автомобілем, перебуваючи у нетверезому стані. Зазначає, що відеоматеріали у справі не містять даних керуванням ним транспортним засобом.

Апелянт вказує на те, що йому у провину ставилось керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вказує на те, що пояснення свідків, долучені до матеріалів справи, складені у вигляді рукописної інформації щодо даних свідків та особи правопорушника, а інші обставини завчасно були надруковані.

По суті обставин справи пояснив, що у вказаний день допустив зіткнення із іншим автомобілем та зразу хотів заплатити водію пошкодженого транспортного засобу за ремонт автомобіля. Вказує, що під час ДТП працівників поліції не було. Він викликав таксі і поїхав по гроші, а коли повернувся то побачив працівників поліції, які почали складати протокол.

Зазначає, що алкоголь він вжив після ДТП, оскільки пережив стрес і сідати за кермо автомобіля не мав наміру. Жодним доказом у справі не підтверджено факт керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що вищевказані обставини може підтвердити таксист, який возив його по гроші і який не був допитаний працівниками поліції, та який може підтвердити, що він вжив алкоголь після ДТП і після того не керував автомобілем.

За таких обставин, вважає, що немає ні складу ні події адміністративного правопорушення.

Відеозапис долучений до матеріалів справи вважає неналежним доказом, оскільки він є переривчастим, не повним та знятий із порушенням відповідної Інструкції.

Таким чином, суд не оцінив представлені докази в сукупності, через що припустився необґрунтованого і нічим не підтвердженого висновку про керування ним транспортним засобу у стані алкогольного сп`яніння.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у вчиненні ним правопорушення.

Просить скасувати постанову суду за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердив поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

Зі змісту доводів захисника адвоката Вовк Р.В. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження за його апеляційною скаргою в суді апеляційної інстанції, повідомлявся про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомив про бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Вовк Р.В. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат Вовк Р.В. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено на підставі ст. 36 КУпАП за санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не спростовує висновків суду щодо його винуватості у вчиненні ним правопорушенні, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Вовка Р.В. щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 127644 від 31 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 31 жовтня 2021 року, близько 02.00 год. по вул. Незалежності, 189, в м. Івано-Франківську, керував транспортним засобом марки "Nissan Sunny", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Drager Alkotes 6810" в присутності двох свідків та проведення медичного огляду в медичному закладі в встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Хорт В.Д., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , їх анкетні дані, правильність яких засвідчена їх власноручними підписами.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано акт огляду, пояснення свідків, відео з бодікамери ДМ 4996, 0547, довідка №102 від 31.10.2021 року, бодікамери ДМ 5011.

Працівниками поліції ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл не видався на право керування транспортним засобом, посвідчення водія у останнього також не було вилучено.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що особа від дачі пояснень відмовився.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

За наведених підстав, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта стосовно того, що він оскаржуваною постановою суду притягнутий безпідставно та необґрунтовано за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, такі доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №127644 від 31.10.2021 року із змістом якого правопорушник ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис та копію протоколу ним отримано.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Таким чином, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1). Відеозаписи долучені до матеріалів справи містять відомості про те, що працівником поліції було ознайомлено ОСОБА_1 зі змістом протоколу, який власноручно підписався в протоколі про ознайомлення його із правами та місцем розгляду справи в суді, а також погодився підписатися в протоколі про його ознайомлення зі змістом протоколу та отримання його копії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом. Відеозаписи містять дані того, що на місці ДТП перебував в якості водія автомобіля "Nissan Sunny", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який надав для перевірки документи на транспортний засіб та посвідчення водія.

В ході спілкування із водієм ОСОБА_1 у працівника поліції виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що водій відмовився, після чого водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на що останні погодився.

Слід зазначити, що на відеозаписах зафіксовано, що водій ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що він намагався вирішити питання із іншим водієм щодо оплати завданих йому збитків, на що останній не погодився. Водій ОСОБА_1 зазначив, що вжив спиртне після ДТП.

На відеозаписі зафіксовано, що за згодою ОСОБА_1 , останній був доставлений працівниками поліції до медичного закладу, де ОСОБА_1 по прибуттю відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння.

Відеозаписи містять дані того, що лікарем медичного закладу неодноразово з`ясовувалось питання чи бажає ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння, на що останній категорично відмовився, після чого лікар повідомила, що медичною установою буде складена довідка про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Працівником поліції ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та повідомлено, що у разі відмови від проходження такого огляду стосовно водія буде складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, відеозаписи містять інформацію про те, що працівниками поліції були залучені свідки, які бачили що саме водій ОСОБА_1 рухався транспортним засобом "Nissan Sunny", д.н.з. НОМЕР_1 , в присутності яких останній неодноразово говорив що він то тікав від іншого автомобіля, то не пив за кермом, і саме як водій ОСОБА_1 в черговий раз в присутності свідків відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер, після чого ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу, в якому останній відмовився повторно від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зі змісту відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що саме водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що не заперечується правопорушником, та який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що водію ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки у відповідності до вимог закону, запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння сертифікованим приладом Драгер, після чого водій ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціально технічного приладу Драгер та в медичному закладі на відповідні неодноразові пропозицій працівника поліції та лікаря повторно відмовився від проходження відповідного огляду.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при відмові від проходженні ним огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення апелянта до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 (а.с.2), відповідно до якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. В акті огляду зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810 та зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із значенням їх місця проживання, про що свідки власноручно розписалися.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3), з яких вбачається, що вони 31.10.2021 року о 02.15 хв. в м. Івано-Франківську по вул.. Незалежності, 189, були запрошені працівниками бути присутніми в якості свідків і в їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, про що свідки засвідчили власноручними підписами в поясненнях та в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №127644.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки в порушення принципу безпосередності дослідження доказів останні не допитувались у судовому засіданні .

Разом з тим, вищевказані письмові пояснення свідків не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення щодо висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що обставини за яких було виявлено транспортний засіб під керування ОСОБА_1 , свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту доводів ОСОБА_1 , які викладено в апеляційній скарзі, вбачається, що останній не заперечує факт керування транспортним засобом та вчинення дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення вимог ПДР України. Разом з тим, ОСОБА_1 стверджує, що керував транспортним засобом будучи тверезим і вжив алкогольні напої після вчинення дорожньо-транспортної пригоди з метою зняти нервовий стрес.

В судовому засіданні апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_4 , який показав, що дійсно 31 жовтня 2021 року він на прохання ОСОБА_1 відвіз його до місця його роботи для того, щоб забрати гроші для відшкодування шкоди водію транспортного засобу за пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що після того, як ОСОБА_1 забрав гроші та повернувся до автомобіля, він помітив, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На його запитання ОСОБА_1 пояснив, що дійсно вжив алкогольні напої для того, щоб зняти нервовий стрес після дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані показання свідка носять суб`єктивний характер, оскільки свідчать про те, що вказаний свідок помітив ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 вже після того, як він забрав гроші з місця роботи Разом з тим, вищевказані пояснення свідка не спростовують правильність висновків суду про доведеність вини правопорушника у вчиненні правопорушення, яке стосується відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до вимог п.2.5 ПДР України.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Вовк Р.В. про те, що суд першої інстанції повинен був закрити провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 визнаний винним не в тому, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а в тому, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що пояснення ОСОБА_1 про вживання ним алкогольних напоїв після вчинення дорожньо-транспортної пригоди з метою зняти нервовий стрес фактично свідчать про наявність в його діях складу іншого більш тяжкого правопорушення, яке передбачено ч.4 ст.130 КУпАП. Разом з тим, суд розглядає провадження тільки в межах висунутого обвинувачення і не може встановити обставини, які явно виходять за межі обвинувачення та свідчать про вчинення іншого більш тяжкого правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не може бути звільнений від адміністративної відповідальності, оскільки не діяв в умовах крайньої необхідності, перебуваючи в стані необхідної оборони чи був у стані неосудності.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Водій транспортного засобу може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння як до проведення відповідного огляду так і під час проведення такого огляду.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому закон передбачає необхідну присутність двох свідків у тому випадку, якщо не можливо застосувати технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, суд дійшов до правильного висновку, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, допустив порушення ПДР, які призвели до ДТП, а також відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст.124 КУпАП.

Викладене підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ №127644 та серії ААБ №127645 від 31.10.2021 року, які складені у відповідності до вимог закону; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та іншими доказами у справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, який долучено до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював зауважень на дії працівників поліції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що водій транспортного засобу може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння як до початку проведення такого огляду,так і під час його проведення.

Факт відмови водія транспортного засобу від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння встановлюється судом на підставі належних та допустимих доказів.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обґрунтовано призначив ОСОБА_1 стягнення на підставі ст.36 КУпАП, яке відповідає вимогам закону та в мінімальному розмірі.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає можливості призначення іншого менш суворого стягнення ніж було застосовано судом першої інстанції.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв