Провадження № 33/824/817/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 лютого 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правовопрушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Відповідно до вказаної постанови 02 жовтня 2021 року о 20 годині 05 хв. ОСОБА_1 на вул.Миропільській 2/128 у м.Києві керував транспортним засобом «ГАЗ-33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Деснянського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови, поверхневий розгляд справи без повного всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи.

Скарга мотивована тим, що з долученого до матеріалів справи відеозапису не вбачається факту керування ним автомобілем «ГАЗ-33021» і неможливо встановити, що саме він був за кермом вказаного автомобіля і був зупинений працівниками поліції. За

- 2 -

результатами розмови вбачається, що у нього були відсутні ключі та документи на автомобіль. Суд не врахував, що протокол про адміністративне правопорушення складено 02 жовтня 2021 року, а ознайомлено його із протоколом 25 жовтня 2021 року, що є порушенням ст.256 КУпАП, бо у випадку відмови від ппідпису це має бути зазначено у протоколі. Окрім того, це є порушенням ст.268 КУпАП, бо йому не були роз`яснені права особи, яка притягається до відповідальності, і порушено його право на захист. Вважає, що не є встановленим факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння, що виключає його відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування із ознаками алкогольного сп`яніння. Окрім того, має місце недоведеність факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки із відеозапису не вбачається його однозначної і безумовної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а працівник поліції зробив такі висновки самостійно. У протоколі не заначено жодної особи у якості свідка.

В суді апеляційної захисник ОСОБА_1 адвокат Павлов К.Д. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати постанову суду як незаконну.

Вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим

- 3 -

самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ,який 02 жовтня 2021 року на на вул.Миропільській 2/128 у м.Києві керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння,від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, щоОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 215158 від 02 жовтня 2021 року, відповідно до якого 02 жовтня 2021 року о 20 годині 05 хв. ОСОБА_1 на вул.Миропільській 2/128 у м.Києві керував транспортним засобом «ГАЗ-33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився;

- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції УПП у м.Києві, що здійснював 02 жовтня 2021 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована чітка відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці за допомогою спеціального технічного пристрою, так і в медичному закладі.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нерозбірлива мова, виявлені працівниками поліції 14 жовтня 2021 року у ОСОБА_2 ,в розумінні п.2, 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що

- 4 -

знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або за наявності заперечень особи в закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 від підпису відмовився, про що мається відповідна відмітка у протоколі за підписом поліцейського.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скраги про те, що має місце недоведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки із відеозапису не вбачається його однозначної і безумовної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а працівник поліції зробив такі висновки самостійно, спростовуються наявним у справі відеозаписом тривалістю близько 20 хвили. Вказаний відеозапис є об`ємним, містить три файли, з відеозапису, зокрема файлів № та № , вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі, на що ОСОБА_1 неодноразово відповідав відмовою. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 очевидно та поза всяким розумним сумнівом мав ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені у протоколі, вів себе зухвало, нецензурно лаявся у присутності працівників поліції, вимагав у них повернути документи та ключі від автомобіля.

Наведений відеозапис дає можливість чітко встановити стандарт поведінки ОСОБА_1 і його стійке бажання не проходити огляд ні на місці зупинки, ні у мединому закладі, незважаючи на неодноразові пропозиції поліцейського, а також роз`яснення йому наслідків відмови від огляду у вигляді складання протоколу та видачі тимчасового посвідчення.

При цьому апеляційний суд ваховує, що ОСОБА_1 мав беззастережно виконати законну вимогу працівників поліції щодо огляду на стан сп`яніння, а не сперечатися з ними. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходженя огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що не є встановленим факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що виключає його відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування із ознаками алкогольного сп`яніння надумані та безпідставні.

По-перше, такі доводи не грунтуються на диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування у стані алкогольного сп`яніння, який зафіксований у встановленому законом порядку, а не з ознаками алкогольного сп`яніння, як помилково вважає скаржник.

По-друге, такі аргументи не мають правового значення, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, як помилково вважає скаржник, а саме за його відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є окремим складом правопорушення, встановленим диспозицією ч.1 ст.130 КупАП. Це по-перш.

Доводи апеляційної скарги про те, що з долученого до матеріалів справи відеозапису не вбачається факту керування ним автомобілем «ГАЗ-33021» і неможливо встановити, що саме він був за кермом вказаного автомобіля і був зупинений працівниками поліції, а за

- 5 -

результатами розмови вбачається, що у нього були відсутні ключі та документи на автомобіль, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

По-перше, із відеозапису чітко вбачається, що автомобіль «ГАЗ-33021» стоїть на проїжджій частині дороги, яка має дві смуги руху в одному напрямку прямо посередині на лінії дорожньої розмітки, яка розділяє ці смуги руху і утруднює рух інших автомобілів.

По-друге, після прибуття патрульної поліції на ОСОБА_1 , як на особу, яка керувала автомобілем «ГАЗ-33021», вказали оточуючі громадяни, що відображено на записі.

По-третє, як вище вказувалося, відеозапис проводився тривалий час і під час тривалого спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не казав, що не він керував цим автомобілем.

По-четверте, ОСОБА_1 вів себе зухвало і вимагав від поліцейських негайно повернути йому документи та ключі від автомобіля.

По-п`яте, ОСОБА_1 вів себе як водій автомобіля «ГАЗ-33021», вільно сідав до кабіни та намагався віднайти у кабіні певні речі.

По-шосте, позиція в апеляційній скарзі суперечить поясненням ОСОБА_1 в суді першої інстанції, де він пояснив, що спав у автомобілі у стані алкогольного сп`яніння і не керував ним, від проходження огляду відмовився.

Сукупність наведених обставин на думку суду переконливо доводить факт керування ним автомобілем «ГАЗ-33021».

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено 02 жовтня 2021 року, а ознайомлено його із протоколом 25 жовтня 2021 року, що є порушенням ст.256 КУпАП, бо у випадку відмови від підпису це має бути зазначено у протоколі, спростовуються змістом протоколу, в якому мається відповідна відмітка за підписом поліцейського про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису.

Така відмітка повністю підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовлявся від усіх пропозицій поліцейських. Той факт, що 25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 підписав протокол, не спростовує відмітки поліцейського, що при його складанні останній відмовився від підпису.

Це ж стосується посилань апелянта на те що, таке є порушенням ст.268 КУпАП, бо йому не були роз`яснені права особи, яка притягається до відповідальності, і порушено його право на захист, які є необгрунтованими з викладених виище підстав.

Доводи скарги про те, що у протоколі не заначено жодної особи у якості свідка, не спростовують висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відхиляючи дані доводи, апеяційний суд звертає увагу, що Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності 17 березня 2021 року, до ч.2 ст.266 КУпАП, яка врегульовувала процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`янінні на місці, внесено зміни. Зокрема, якщо в попередній редакції присутність двох свідків під час огляду була обов`язковою, то в нинішній редакції ч.2 ст.266 КУпАП достатньо відеозапису, і лише в разі неможливості застосування відеозапису огляд проводиться у присутності двох свідків.

В даній справі до протоколу про адмністративне правопорушення додані докази у вигляді файлів відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, які проводили оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Вказані відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушеннясвідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та вимог ст.266 КУпАП.

- 6 -

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законнним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцієюч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Миронівського районного суду Київської

- 7 -

області від 20 грудня 2021 рокує законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко