Номер провадження: 33/813/175/22
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17 000 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягненням судового збору у розмірі 454 грн в дохід держави.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №155460, 14.09.2021, о 03 год 05 хв, у м. Одесі по вул. Космонавтів 4, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Leaf Д.Н.З. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Не погодившись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

У скарзі ОСОБА_1 зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням, оскільки був заповнений нерозбірливим почерком, через що абсолютно неможливо ідентифікувати особу, яка склала протокол, а також, у графі «Свідки чи потерпілі» відсутні підписи свідків. На відеозаписі, який надали працівники поліції взагалі не зрозуміло чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, чи рухався транспортний засіб взагалі, а також відеозапис переривається, а тому даний відеозапис ні в якому разі не можна вважати належним доказом. В протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння. Однак зазначає, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а також вважає, що сам лише протокол про адміністративне правопорушення та надані відеозаписи з відеореєстратора патрульного поліцейського, не є належними доказами стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Отже, була порушена процедура оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП. Вказує на те, що під час складання протоколу з ним перебував пасажир, який став очевидцем зазначених незаконних дій працівників патрульної поліції, та з невідомих йому причин, не був допитаний на місці події в якості свідка. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до служби виклику авто «Uklon» з метою отримання необхідної інформації, а саме: даних пасажира, який був присутній під час складання протоколу з метою залучення даної особи в якості свідка в судовому процесі, на що не отримав відповіді. Після складання протоколу працівники поліції не затримували транспортний засіб, не видали тимчасові права, у результаті чого транспортний засіб залишився у його вільному користуванні. Вважає, що дії працівників поліції безпідставні та порушують його права. Вважає, що подібні безпідставні та непідтверджені звинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, безсумнівно порочать його честь, гідність та підривають мою ділову репутацію. Раніше не притягувався до адміністративної відповідальності та даний вид санкцій, а саме позбавлення права керування транспортними засобами на один рік, носить доволі негативний характер і заважає займатись професійною діяльністю на посаді водія служби виклику авто, що істотно обмежує його права.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення скаржника, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративні правопорушення серії БР №155460 від 14.09.2021, відеоматеріалами з нагрудної камери поліцейського.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що він не виконував функції з керування автомобілем спростовуються відеоматеріалами, з яких видно, що він знаходився за кермом автомобіля, коли до нього підійшов працівник поліції. Саме він передав водійське посвідчення, та зауважень з приводу того, що він автомобілем не керував, не висловлював.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про відсутність підпису свідків у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Тобто, працівники поліції мають право проводити огляд на стан сп`яніння без участі свідків, за умови відеофіксації.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні зауваження про можливих свідків події.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Щодо посилання апелянта на неналежність доказів, а саме : запису з нагрудних камер поліцейських, то доводи про небезперевність запису як підставу для визнання запису неналежним доказом до уваги не приймається, оскільки із запису можна встановити факт відмови від проходження огляду.

Водій відмовився від огляду в медичному закладі та був не проти пройти даний огляд на місці зупинки. Втім, у працівників поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС № 1452/735 від 09.11.2015, могло бути підставою необхідності проведення огляду лише у закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що працює в таксі, а тому для спростування невірної, на його думку, інформації повинен був проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я разом з працівником поліції.

Доводи апелянта стосовно не відсторонення працівниками поліції останнього від керування транспортним засобом не можуть бути підставами для скасування постанови суду, оскільки не спростовують сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння. Разом з тим, у ОСОБА_1 був вилучений дозвіл на право керування транспортним засобом, що останній засвідчив своїм підписом у протоколі про адміністративне порушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не вбачається.

Отже, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта на відмову в задоволені клопотання про застосування менш тяжкої міри відповідальності у межах санкцій статті закону, що порушило його права на захист не заслуговують на увагу, оскільки відповідальність за скоєне адміністративне правопорушення визначено в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визначаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанова підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова