Категорія: ч.1 ст.130 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Поліщука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10 вересня 2021 року о 21 годині 19 хвилин у селі Липини Луцького району Волинської області по вулиці Окружній, 37, керував автомобілем Mercedes-Benz Sprinter, НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродня блідість, зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.18).

Не погоджуючись із постановою судді, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Вказує на те, що він не брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 24.12.2021 року. Ознайомившись із змістом оскаржуваної постави вважає її незаконно. Вказує, що жодних судових повісток не отримував, а тому не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права (а.с.21-22).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 Поліщука В.А., який підтримав останню з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Згідно ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.277-2 КпАП України, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як вбачається з постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2021 року справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглядалась без його участі, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 24.12.2021 року. Виходячи з наведеного, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, повністю стверджується доказами, які містяться в матеріалах справи у їх сукупності.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 204294 від 10.09.2021 року встановлено, що 10.09.2021 року о 21 годині 19 хвилин у Луцькому районі селі Липини по вулиці Окружній, 37, ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродня блідість, зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1).

Вказана відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння проведена у відсутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5, 6) та зафіксована на відеозаписі з нагрудної камери інспектора поліції (а.с.8).

Згідно довідки УПП у Волинській області ОСОБА_1 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та не являється позбавленим права керування (а.с.2).

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251, 252 КпАП України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву у апеляційного суду.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та правильно застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постанова суду першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_4 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи зазначене не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 про наявність підстав для скасування постанови внаслідок неповідомлення його про час та місце судового розгляду, оскільки йому неодноразово надсилалися судові повістки про виклик до суду на адресу, вказану в апеляційній скарзі та у протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується наявними в даному протоколі особистим підписом ОСОБА_1 , який засвідчує факт ознайомлення останнього зі змістом цього процесуального документу. Наведене свідчить про те, що судом було вжито достатніх заходів для своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_1 про виклик до суду.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук