Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Краснопольська Л.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця: АДРЕСА_1

за ч. 3 ст. 130 КУпАП ,

В С Т А Н О В И Л А :

12.01.2022 року до Новоархангельського районного суду надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 22.12.2021 року близько 19:02 год., рухаючись по вул. Череднюка, 148 в смт Новоархангельськк Голованівського району Кіровоградської області водій ОСОБА_2 керував скутером Хонда-Діо без н/з у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу, зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням алкотесту «Драгер 6820», в присутності двох свідків, результат якого показав 0,89% проміле алкоголю, тест 379 від 22.12.2021р., чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, дане правопорушення було вчинено водієм двічі протягом року, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Викладене окрім протоколів про адміністративне правопорушення підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 28.07.2021 року та відеозаписом спілкування із гр. ОСОБА_1 .

Протоколи про адміністративні правопорушення складено згідно вимог закону, тому піддавати сумніву їх зміст підстав немає.

В судове засідання правопорушник не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлений належним чином, згідно зворотнього поштового повідомлення судова повістка вручена 20.01.2022 р. Крім того, на офіційному сайті Новоархангельського районного суду Кіровоградської області, в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду було зазначено дату, час та місце розгляду справи. При цьому, ОСОБА_1 клопотань про відкладення судових засідань не подавав, причини неявки суду не повідомлені.

Приймаючи до уваги, що суд позбавлений можливості в рамках Кодексу України про адміністративне правопорушення вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судових повісток, а законом передбачений скорочений термін притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності правопорушника на підставі наявних у справі доказів. При цьому, суд також враховує, що ч. 3 ст. 130 КУпАП не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч. 2 ст. 268 КУпАП).

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_1 належно сповіщався про час і місце розгляду справи, був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не подавав письмових заперечень проти протоколу, пояснень та доказів, до суду не з`явився, його поведінка свідчить про не бажання брати участь у розгляді справи. Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумі строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (ст.23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків:

Відповідно до п. 2.9.а Постанови КМ України від 10 жовтня 2001 р. №1306 Про Правила дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно абз. 1 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 року).

Приписами ч. 3 ст. 130 КУпАП (зі змінами від 17.03.2021р.) передбачено, що дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 3 ст.130 КУпАП, та йому було призначено адміністративне стягнення у виді арешту на строк 10 (десять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушення правил дорожнього руху, що спричинили створення аварійної обстановки до якої він причетний знайшов своє підтвердження на підставі наявних в матеріалах справи й досліджених судом доказів. Вина у вчиненні правопорушення, за яке він притягується до адміністративної відповідальності, повністю доведена.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, оцінюючи докази в їх сукупності, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень передбаченх ч. 3 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ч.2 ст. 36 КупАП вбачається, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення враховую дані про особу правопорушника, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його скоєння, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, з метою в подальшому припинення скоєння правопорушень останнім, а також те що він притягується до адміністративної відповідальності за керування джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп`яніння що створює реальну загрозу для здоров`я та життя інших учасників дорожнього руху, в скоєному не розкаюється, тому слід призначити йому адміністративне стягнення виді арешту з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів без конфіскації транспортного засобу.

Так, відповідно до ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави

Санкція статті 130 ч.3 КУпАП передбачає поряд з позбавленням спеціального права конфіскацію транспортного засобу, однак в матеріалах відсутні дані про належність транспортного засобу ОСОБА_1 , його місце знаходження, реєстрації та інші відомості, які необхідні для ідентифікації транспортного засобу (заводський номер тощо). З протоколу вбачається, що автомобіль належить ОСОБА_3 , будь-яких даних про належність автомобіля правопорушнику чи правових підстав керування вказаним автомобілем у протоколі не зазначено.

При цьому суд враховує, що відповідно до загальних засад накладення адміністративного стягнення, визначених у ст.ст. 23, 24, 33 КУпАП, воно застосовується лише до осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності. Тому застосування конфіскації вказаного транспортного засобу є неможливим, оскільки ОСОБА_1 не є його власником, не має права на розпорядження ним, а тому у разі застосування такого стягнення воно фактично буде застосоване до ОСОБА_3 , що не ґрунтується на зазначених вимогах Закону.

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника судом не встановлено, а обставиною, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення у відповідності до вимог ст. 35 КУпАП, в ході розгляду справи суд визнає повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за вчинене правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції. Саме таке стягнення, враховуючи викладені вище обставини, буде достатньою мірою відповідальності за вчинене правопорушення і відповідатиме меті адміністративного стягнення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (29 червня 2017 року), Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

У відповідності до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно з ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними та громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами. Згідно з ч.1 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. Як передбачено ч.4 ст. 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ст. 326 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

Виходячи з положень ст. 300 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому КУпАП та іншими законами України.

Орган Національної поліції забезпечує виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України.

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", підлягає стягненню з правопорушника на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст.130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу.

Строк відбування адміністративного арешту рахувати з часу затримання ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 ( чотириста дев`яносто шість) гривні 20 копійок.

Виконання постанови в частині позбавленням права керування транспортними засобами та адміністративного арешту покласти на сектор поліцейської діяльності №3 (смт. Новоархангельськ) Голованівського РВП ГУНП України в Кіровоградської області.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з часу вилучення посвідчення водія.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду особою, щодо якої її винесено, потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення, але оскарження постанови не зупиняє її виконання.

Суддя: