Справа № 163/2104/21 Провадження №33/802/164/22 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С.С.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю представника митного органу Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 січня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , водія ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 31 858 (тридцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 20 копійок з конфіскацією в дохід держави мобільного телефона "iPhone 12 Pro Max" вартістю 31 858,20 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок та в користь Волинської митниці Держмитслужби витрати по справі на зберігання товарів в розмірі 9 (дев`ять) гривень.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він прямуючи 19 серпня 2021 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Устилуг" Волинської митниці Держмитслужби другим водієм рейсового автобуса "Ван Хул", номерний знак НОМЕР_2 , сполученням "Щецін-Павлоград", вказав у власній митній декларації 2 кг корму для собак, не задекларувавши за встановленою формою мобільного телефона "iPhone 12 ProMax" вартістю 31 858,20 гривень, що знаходився в ніші для речей біля вхідних дверей автобуса і був виявлений під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати та постановити нове, яким закрити провадження у справі щодо нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Вважає, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.ст. 486, 489 МК України, не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Звертає увагу на те, що судом не враховано, що відповідно до п. 11 ст. 370 МК України стільникові телефони в кількості не більше двох штук можуть бути віднесені до особистих речей, тому телефон не підлягав оподаткуванню. Водночас, зазначає, що ним дотримано вимоги п.36 ст. 4 МК України, а саме мобільний пристрій не був призначений для підприємницької діяльності, відчуження або передачі третім особам.

ОСОБА_1 та його захисник Веремчук М.В., неодноразово належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились, і при цьому жодних заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подавали.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги положення ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає, що справу можливо розглядати у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Веремчука М.В.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши думку представника митниці, який скаргу вважав безпідставною та просив залишити без задоволення, а судове рішення, - без змін, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Так, відповідно до ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Висновок судді першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові місцевого суду ґрунтується на досліджених судом доказах.

За положеннями ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Факт порушення ОСОБА_1 митних правил та відповідно вчинення адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина доводиться:

- протоколом про порушення митних правил №0414/20500/21 від 20.08.2021 року, який без жодних зауважень підписаний ОСОБА_1 та в якому він вказав: «З протоколом ознайомився, зауважень нема»;

- контрольним талоном;

- актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 20.08.2021 року, з якого вбачається, що в період часу з 23 год. 29 хв. 19.08.2021 року до 02 год. 31 хв. 20.08.2021 року в результаті повного митного огляду рейсового автобуса р.н. НОМЕР_2 , сполученням "Щецін-Павлоград", встановлено у другого водія, що слідував пасажиром ОСОБА_1 не задекларований за встановленою формою мобільний телефон марки "iPhone 12 ProMax", який знаходився в ніші (бардачку) під речами зі сторони вхідних дверей автобуса;

- митною декларацією, з якої вбачається, що ОСОБА_1 задекларовано було лише корм для собак, вагою 2 кг;

- письмовим поясненням ОСОБА_1 від 20.08.2021 року, які він надав працівникам митного органу при складенні адміністративних матеріалів. В цих поясненнях він особисто власноручно зазначив, що19.08.2021 року він їхав з Польщі в Україну автобусом "Ван Хул", номерний знак НОМЕР_2 , сполученням "Щецін-Павлоград", запасним водієм, задекларувавши 2 кг корму. При митному контролі у нього було виявлено мобільний телефон "iPhone 12 ProMax", який лежав у нього в автобусі в ніші сходинки переднього входу. Вищевказаний мобільний телефон він купив в Познані в незнайомих людей біля готелю, чека про його вартість у нього немає, а задекларувати його він забувся через втому в нічний час. Крім того, у своїх же поясненнях ОСОБА_1 , вказує, що має свій особистий мобільний телефон окремо, який зареєстрований в Україні;

- висновком експерта СЛЕД Держмитслужби №-0684 від 08.09.2021 року, який проведений на підставі постанови про призначення експертизи від 25.08.2021 року в справі про порушення митних правил №0414/20500/21. Згідно з цим висновком вартість вилученого товару станом на дату оцінки, становить 31 858, 20 грн..

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно із ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Протоколом про порушення митних правил та іншими доказами стверджується, що у поданій декларації ОСОБА_1 не вказав про переміщуваний ним товар у повному обсязі.

Крім того, як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 , факт недекларування частини товару він визнав.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції при розгляді справи відповідно до ст.489 МК України з`ясував усі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм належну юридичну оцінку, і обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, оскільки дійсно матеріали справи містять належні до допустимі докази його винуватості у порушенні митних правил в розумінні ст.495 МК України.

Доводи апелянта про те, що вилучений телефон відноситься до особистих речей не заслуговують на увагу, оскільки матеріалами справи доводиться, що останній був без ознак використання, упакований в оригінальну коробку. Окрім цього, як зазначалось вище, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях також вказує, що мобільний телефон "iPhone 12 ProMax" новий і був придбаний ним напередодні в Республіці Польща.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що громадянин України ОСОБА_1 , як другий водій рейсового автобуса номерний знак НОМЕР_2 , сполученням "Щецін-Павлоград" що слідував пасажиром та особа, яка здійснює виїзди за кордон, був обізнаний із встановленим законом порядком та правилами перетину державного кордону України, пов`язаного, зокрема із переміщенням через нього товару.

Такими чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки вони перевірялись місцевим судом, який дав їм правильну юридичну оцінку, а на думку апеляційного суду зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства, і фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст.472 МК України шляхом закриття провадження у справі та повернення вилученого товару.

У відповідності до ст.ст. 23, 33 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На думку апеляційного суду, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді - без змін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 січня 2022 щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк