Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/77/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Поступайло В. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2022 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Харченка Олександра Володимировича на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боберка, Турківського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 496 грн. 20 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2022 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 17.12.2021 року о 10 год. 09 хв. по вул.М.Левитського, 14 у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «Bova F13», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не погодившись із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків з використанням спеціального технічного засобу приладу «Drager Alkotest 6820» (тест №2376 - результат 1,31% проміле), чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду захисник Харченко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2022 року стосовно ОСОБА_1 , та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на його думку постанова є незаконною та необгрунтованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, а також прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а отже підлягає скасуванню.

Захисник зазначає, що дослідженням матеріалів справи у суді першої інстанції було встановлено, що 17.12.2021 року об 10 годині 50 хвилин, інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Кравченком Вадимом Ігоровичем, складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 320407 (далі за текстом Протокол, а. с. 1), відносно водія ОСОБА_1 .

Однак, на думку апелянта, ОСОБА_1 був зупинений на керованому ним автобусі працівником поліції з незрозумілих підстав, та твердження поліцейського про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є незаконним та необгрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам, а отже вищезазначений протокол підлягає скасуванню. Крім того, водієм наголошувалося, що він жодного порушення діючих Правил дорожньог руху України не вчиняв.

Також, захисник зазначає щодо обставин складання даного протоколу стосовно ОСОБА_1 , та невідповідності дій працівників поліції вимогам діючого законодавства.

Так, ОСОБА_1 вважає себе законослухняним громадянином та водієм, та рахує, що відносно нього був безпідставно складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 320407 від 17.12.2021 року. Працівники поліції, зупинивши даного водія на керованому ним автобусі, не представилися належним чином. Однак, ніяких порушень Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 , які б викликали зупинку транспортного засобу, він не скоював, що підтверджено, як відсутністю яких-небудь протоколів відносно ОСОБА_1 , окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 320407 від 17.12.2021 року, так і самими матеріалами справи.

Захисник вважає, якщо вже працівник поліції зупинив водія, він, окрім того, повинен в обов`язковому порядку довести водію вимоги ст. 268 КУпАП та зазначити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Таких вимог Закону виконано не було.

Також, захисник звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 320407, складений відносно водія ОСОБА_1 , містить значні грубі порушення власних нормативних документів МВС.

Відповідно до тверджень даного Протоколу, даний документ складений 17.12.2021 року об 10 годині 50 хвилин, місце складання протоколу: м. Кропивницький, вул. Миколи Левитського, 14.

Так, у другому рядку зверху Протоколу зазначено: «Я, інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Кіровоградській області молодший лейтенант поліції Кравченко Вадим Ігорович». Проте, відповідно до Інструкції друкованими літерами у Протоколі повинно було б бути зазначеним посада, спеціальне звання, П.І.Б. поліцейського, який склав протокол, а саме: «інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції Кравченко Вадим Ігорович».

Далі в Протоколі зазначено, що громадянин(ка) ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство України, місце проживання (перебування) АДРЕСА_1 , місце роботи зі слів тимчасово безробітний, особу встановлено посвідчення водія серія НОМЕР_2 , транспортний засіб BONA, F13 номерний знак НОМЕР_1 , належність не встановлена (що суперечить Інструкції); 17.12.2021 року 10 год. 09 хв. в м. Кропивницький по вул. М. Левитського, 14, водій ОСОБА_1 керував Т/З BONA, F13 номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження відповідно до встановленого законодавства порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я відмовився. Також, зі згоди водія, проводився огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу DRAGER Alkotest 6820 тест № 2376, результат 1,31 % проміле, з яким водій не згоден. Від керування ТЗ відсторонений, чим порушив(ла) вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Виходячи з даних Протоколу, захисник вважає, що невірне та нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія ОСОБА_1 права на захист, адже обвинувачення йому не зрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати своє право на захист. Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд; а відповідно до п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Далі, у Протоколі у графі «Свідки чи потерпілі» зазначені: 1. ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , пояснення, передбаченого Протоколом підпису особи немає. 2. ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , пояснення, передбаченого Протоколом підпису особи немає.

Зазначено, що до Протоколу додаються: відео факту керування, пояснення свідків, відео з нагрудних бодікамер 49, 26, акт огляду, чек драгера.

У графі: Гр-ну(ці) ОСОБА_1 роз`яснено його(її) права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом до суду у Кіровському РС м. Кропивницький. Знову ж таки наявне порушення Інструкції, оскільки працівник поліції повинен був зазначити конкретну назву суду - у Кіровському районному суді м. Кіровограда, оскільки такої установи як «Кіровський РС м. Кропивницький» не існує. У графі: Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справі підпису особи немає, проставлений запис відмовився. У графі: Пояснення особи, яка притягається до адміністративні відповідальності, по суті порушення, підпису особи немає, проставлено запис відмовився. У графі: Тимчасово вилучені документи, проставлений запис не вилучалися. У графі: Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобе отримав(ла), проставлений запис не видавався. Мається підпис поліцейського, який склав протокол. У графі: Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підпису особи немає, проставлений запис відмовився.

Захисник наголошує, що у даному Протоколі передбачені три підписи особи, яка притягається до адміністратив: відповідальності, а зокрема у графах: «Особа, яка ознайомлена з місцем часом розгляду справи»; «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав(ла)»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності». Однак, у Протоколі мається тільки посилання на норми ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП щодо роз`яснень прав та обов`язків, передбачених згаданими статтями Закону. Нормами ст. 268 КУпАП, передбачені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме, що така особа має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Немає тексту даних норм закону як на лицьовій стороні Протоколу, так і на зворотному боці Протоколу, де б особа мала змогу особисто ознайомитися з цими нормами під підпис. Більш того, ОСОБА_1 наголошує, що ці норми ст. 268 КУпАП йому роз`яснені працівником поліції не були. Дослідженням Протоколу встановлено, що сам бланк Протоколу виготовлений відповідно до замовлення № 1530 у другому кварталі 2018 року, і можливо через це не має роз`яснень вищезазначених норм законодавства. Разом з тим, як приклад, в окремих протоколах на даний час працівниками поліції вже зазначається текст ст. 268 КУпАП.

Такі порушення при складанні даного Протоколу робить даний документ неналежним та недопустимим доказом.

Дійсно, в Постанові суд зупинився на деяких доводах захисника. Проте, суд не звернув уваги та не надав належної оцінки всім недолікам, як Протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 320407 від 17.12.2021 року, так і іншим матеріалам, направленим працівниками поліції до суду, на чому акцентувалася увага захистом.

З цих підстав захисник наголошує та наполягає, що Протокол не відповідає вимогам Інструкції, і тому даний Протокол не міг бути визнаний належним та допустимим доказом.

Також захисник зазначає, що мало місце порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 , оскільки з таким порядком, та відповідними нормативними документами ОСОБА_1 ознайомлений не був. Водію ніхто не надавав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Драгер». Більш того, ОСОБА_1 зазначає, що працівником поліції був порушений порядок застосування до нього приладу «Драгер», оскільки йому була вручена трубка у пошкодженій упаковці.

Також апелянт звертає увагу на письмові пояснення, які надійшли до суду з органу поліції, і які наявні в матеріалах справи № 404/9754/21 провадження № 3/404/3102/21. Ймовірно саме дані пояснення свідків без зазначення прізвищ осіб мав на увазі інспектор патрульної поліції Кравченко В.І., які зазначені ним, як додаток «До протоколу додаються» до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 320407 від 17.12.2021 року.

Проте, суд першої інстанції не надав жодної оцінки даним поясненням, на чому акцентувала увагу сторона захисту. Захисник наголошує та звертає увагу на те, що пояснення були відібрані від: ОСОБА_4 (а. с. 7), ОСОБА_3 (а. с. 8), ОСОБА_2 (а. с. 9), ОСОБА_5 (а. с. 10). При цьому, пояснення від ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відбирав інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Денис Шаров; а пояснення від ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відбирав інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції Кравченко Вадим Ігорович, який і складав Протокол. Проте, пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були відібрані стосовно подій (як зазначено у поясненнях), які мали місце на вул. Колгоспній. Більш того, надані пояснення ОСОБА_2 не акцентовані щодо конкретної особи, відносно якої останній надавав пояснення, оскільки у його поясненні прізвище ОСОБА_1 взагалі не згадується. В жодному з пояснень працівниками поліції не встановлені у законному порядку особи свідків, оскільки у поясненнях відсутні дані паспортів громадян України, або інших документів, за допомогою яких можливо було б встановити особи останніх. Тобто, особи свідків працівниками поліції не встановлювалися, свідкам не роз`яснювалися їх права та обов`язки. Пояснення вкрай неохайні, поверхові, не конкретні, а тому не можуть слугувати доказами при розгляді Протоколу.

Окремо зазначає, що ОСОБА_2 зазначений одним з двох свідків, у присутності яких складався Протокол і його підпис у Протоколі відсутній, та замість його підпису у Протоколі зазначене слово «пояснення». А в його поясненні, в свою чергу (а. с. 9), взагалі не згадується прізвище ОСОБА_1 . Таким чином, пояснення даного свідка ОСОБА_2 , як і участь даного громадянина при складанні Протоколу не можуть бути належними та допустимими доказами.

Водій ОСОБА_1 стверджує, що із свідками, зазначеними працівниками поліції, не спілкувався зовсім.

Також захисник зазначає, щодо проведених відеозаписів працівниками поліції. Наявні у матеріалах справи відеозаписи складається з одинадцяти уривків незначних по часу, знятих з різнив ракурсів, та не відображають дійсних взаємовідносин працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , так як неодноразово переривалися, і не містять потрібної інформації, оскільки порушена вимога щодо безперервності запису, тому вони є недопустимим доказом.

Апелянт вважає за необхідне акцентувати увагу суду на тому, що дані записи не безперервні, не дозволяють встановити повні обставини складання Протоколу та інших дій, зокрема за участі поліцейських. Відсутність на місці зупинки автобуса адвоката або іншого фахівця у галузі права, при своєчасному оголошенні та роз`ясненні норм ст. 268 КУпАП, якими б ОСОБА_1 міг скористатись, надавала б можливість в повному обсязі зафіксувати виключно всі події та у повному обсязі, які відбувалися за участю останнього, і найголовніше безперервно та не упереджено.

З цих підстав захисник вваає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження в справі підлягає закриттю.

Розгляд справи стосовно ОСОБА_1 призначався апеляційним судом на 22.02.2022, проте, за клопотанням захисника у зв`язку з неможливості явки до апеляційного суду розгляд справи було відкладено на 03.03.2022.

03.03.2022 від захисника Харченка О.В. знову надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на більш пізню дату у зв`язку з оголошеним в Україні військовим станом.

В судове засідання, призначене на 07.04.2022 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Харченко О.В. будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи знову не з`явилися, від захисника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з оголошеним в Україні військовим станом. Крім того захисник наголошував на тому, що ОСОБА_1 бажає особисто приймати участь під час розгляду справи, однак наразі мобілізований до лав ЗСУ, тому просив відкласти розгляд справи.

В судове засідання, призначене на 28.04.2022 ОСОБА_1 та його захисник Харченко О.В. не з`явились, останнім подано клопотання про відкладення розгляду справи з попередніх підстав.

Апеляційний суд вважає, що відкладення розгляду справи, яка має бути розглянута в двадцятиденний строк (ст. 294 КУпАП), порушуватиме одне з завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення, визначене ст.245 КУпАП, яким є своєчасне з`ясування обставин справи.

Розгляд справи у розумні строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (ст.23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 мав достатній час реалізувати свої права, у тому числі користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, надати письмові пояснення, тощо, крім того його інтереси в апеляційному суді представляє адвокат Харченко О.В., а тому можливо провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки це сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 38 КУпАП.

При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає що, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі, а його висновки про доведеність вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними, обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ґрунтуються на доказах зібраних по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає в разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції №1452/735.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Тобто, із аналізу наведених вимог законодавчих актів убачається, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, виключно у присутності двох свідків, та у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, Порядку та вимог ст.266 КУпАП - допущено не було.

Висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в супереч апеляційних доводів захисника, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №320407 від 17.12.2021 року, з якого убачається, що 17.12.2021 року о 10 год. 09 хв. ОСОБА_1 по вул. М.Левитського, 14 у м. Кропивницькому керував транспортним засобом «Bova F13», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не погодившись із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків з використанням спеціального технічного засобу приладу «Drager Alkotest 6820» тест №2376 - результат 1,31% проміле (а.с.1, 2);

- довідкою про наявність посвідчення водія, з якої убачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 (а.с.3);

- результатом тесту, проведеного з використанням спеціального технічного засобу приладу «Drager», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими на місці події в присутності двох свідків поліцейським у встановленому законодавством порядку було виявлено стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , з яким останній повністю не погодився (а.с.4, 5);

- копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/9188 від 27.10.2021 року, яке чинне до 27.10.2022 року (а.с.6);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з яких убачається, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу, з результатом якого він частково погодився та погодився проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.7, 10);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 у подальшому відмовився поїхати для огляду на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу (а.с.8, 9);

- відеозаписом події, який міститься на технічному носії інформації на якому зафіксовані обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та зазначені свідками у письмових поясненнях (а.с.11).

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні всебічно дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився на вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні доводи захисника про те, що висновки судді районного суду викладені у постанові не відповідають фактичним обставинам справи є безпідставними та необґрунтованими.

Не заслуговують на увагу апеляційні доводи про те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції безпідставно, оскільки з наявного у матеріалах відеозапису убачається, що після зупинки транспортного засобу поліцейський повідомляє водія ОСОБА_1 , що здійснюється відеофіксація, та причину зупинки - наявність інформації, що даним транспортним засобом керує водій в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, наявні у матеріалах справи відеозаписи об`єктивно спростовують доводи щодо зазачених обставин справи, викладені в апеляційній скарзі захисника. Окрім того, суд першої інстанції надав належну оцінку таким доводам.

Щодо доводів про визнання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №320407 від 17.12.2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки вказаний протокол складений поліцейським у відповідності до чинного законодавства.

На приймаються до уваги і доводи щодо невідповідності назви вулиці зазначені у письмових поясненнях свідків, оскільки вул. М.Левитського має попередню назву вул. Колгоспна, а отже і підстав вважати про різні місця події немає. Крім того, дана обставина підтверджується і відеозаписом події. Окрім того, відсутність у протоколі підпису ОСОБА_1 не є наслідком визнання його не допустимим доказом, оскільки останній особисто відмовився від підпису. Також, не встановлення належності транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 не є підставою для визнання протоколу не належним доказом.

Не обґрунтованим є також твердження захисника про те, що у протоколі зазначено невірне та нечітке формулювання суті правопорушення, що позбавляє водія ОСОБА_1 права на захист, оскільки працівниками поліції чітко сформульовано суть правопорушення, а саме відмова водія за наявності ознак алкогольного сп`яніння пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Інші апеляційні доводи також не спростовують висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки спростовуються доказами зібраними по справі, в одночас доказів на підтвердження апеляційних доводів захисником не надано.

При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, повністю підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.

Крім того апеляційний суд вважає, що необ`єктивність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у апеляційній скарзі захисника констатується формально.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час перегляду справи судом апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, оскільки у матеріалах справи достовірних доказів на підтвердження цих доводів немає, а тому законні підстави для скасування постанови судді районного суду відсутні.

Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення районного суду, апеляційним судом не встановлено.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст. 9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Харченка Олександра Володимировича залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко