ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 Справа №607/2293/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи загального захворювання,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Уповноваженою особою Тернопільського РУП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області 07 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол серії ВАБ №057229 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зазначеному протоколі вказано, що " 07. 02. 2021 р. близько 18 год. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 вчинив стосовно своєї падчерки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лексикою, чинив моральний психологічний тиск, чим міг завдати шкоду її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП».

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, своєї вини у вчиненні адмінпорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав. Пояснив, що ні 07 лютого 2022 року, ні будь коли не вчиняв ніякого насильства стосовно падчерки ОСОБА_2 . Він приїжджає раз у два місяці щоб отримати пенсію. 07 лютого 2022 року коли він прийшов у квартиру, побачив там бруд та безлад, купу залишків сигарет на ліжку тому зробив їй зауваження. З цього приводу у нього виникла сварка із ОСОБА_2 , однак ніяких погроз, він не висловлював. Навпаки ОСОБА_2 вчинила стосовно нього домашнє насильство психологічного характеру. Просив суд взяти до уваги те, що за даним фактом постановою Тернопільського міськрайонного суду від 17 лютого 2022 року справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП провадженням закрита на підставі ст. 22 КУпАП, при цьому ОСОБА_2 визнала себе винуватою у вчиненні домашнього насильства щодо нього.

За частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінованого заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування у разі його винесення.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 057229, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні:

письмові пояснення ОСОБА_1 від 07 лютого 2022 року, які є аналогічними до його пояснень у судовому засіданні;

письмові заява та пояснення ОСОБА_2 від 07 лютого 2022 року, згідно із вона просить прийняти міри до чоловіка її матері ОСОБА_1 , який вчинив із нею сварку та морально-психологічно давив.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 вказала, що дійсно через зауваження ОСОБА_1 між ними виникла сварка на побутовому грунті, не заперечила того, що постановою судді Тернопільського міськрайонного суду від 17 лютого 2022 року провадження стосовно неї за вчинення 07 лютого 2022 року домашнього насильства відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрите, щодо неї суд обмежився усним зауваженням.

Отож викладені у протоколі обставини, щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства висловлюваннях нецензурною лексикою, чиненні морального психологічного тиску стосовно ОСОБА_2 , не мають жодного доказового забезпечення та ним заперечуються.

За наведених обставин, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 057229 від 07 лютого 2022 року, не може бути визнаний судом належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами .

Натомість суд доходить висновку про те, що будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 07 лютого 2022 року домашнього насильства стосовно падчерки ОСОБА_2 відсутні як у адміністративних матеріалах так само й не встановлені судом .

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яку посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до приписів статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, приписами ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За таких обставин суддя приходить до висновку про те , що поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вказаною статтею підлягає до закриття у зв"язку із відсутністю в його діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись частиною 1 статті 173-2, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 280, 283-285, 287-290 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження закрити у зв"язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. М. Сливка