Справа № 485/1607/21
Провадження № 33/812/33/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Шаманської Н.О.

за участю секретаря Богуславської О.М.

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2021 року, якою справу щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення,

у с т а н о в и в:

27 листопада 2021 року інспектором СРПП ВП № 2 Баштанського РВП в Миколаївській області лейтенантом поліції Чепіженко Ю.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 211835 стосовно ОСОБА_1 , який 27 листопада 2021 року о 12:09 в м. Снігурівка Миколаївської області по вул. Жовтневій, 103, керуючи автомобілем Renault Twingo з номерним знаком НОМЕР_1 , попереду якого рухався транспортний засіб Deo Sens з номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався по тій самій смузі не подав сигнал про намір повороту ліворуч, в результаті чого водій Renault Twingo допустив зіткнення здійснюючи обгін Deo Sens, в результаті чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.14.2 "б" ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2021 року адміністративну справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за статтею 124 КУпАП. Апелянт посилався на те, що суд всупереч вимогам щодо повного та всебічного встановлення обставин справи не дослідив обставини, які впливають на оцінку дорожньої ситуації та вину водіїв; не дав оцінку дійсним діям учасників пригоди (ввімкнення ОСОБА_2 сигналу лівого повороту), залишив поза увагою пояснення свідків, не врахував характер механічних пошкоджень виявлених та зафіксованих на схемі місця ДТП, а тому дійшов передчасного висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги за правилами частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (стаття 251 КУпАП).

Отже, відповідно до цієї норми одним із джерел доказів та документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містяться у ст. 256 КУпАП, якою передбачено, зокрема: викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

До протоколу додається схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є графічним зображенням місця пригоди з фіксацією всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками (пункт 3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України 7 листопада 2015 року № 1395, далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 4 розділу Х Інструкції на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди зображуються та фіксуються такі об`єкти:

1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки та інше.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій, перед початком обгону повинен переконатись в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч (п.п. 14.2 «б»).

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2021 року о 12:09 в м. Снігурівка Миколаївської області по вул. Жовтневій, 103, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Twingo з номерним знаком НОМЕР_1 , попереду якого рухався транспортний засіб Deo Sens з номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався по тій самій смузі не подав сигнал про намір повороту ліворуч, в результаті чого водій ОСОБА_3 допустив зіткнення здійснюючи обгін Deo Sens, в результаті чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На місці події повноважною особою інспектором СРПП ВП № 2 Баштанського РВП в Миколаївській області лейтенантом поліції Чепіженко Ю.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 211835 стосовно ОСОБА_1 (далі - Протокол), в якому зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.14.2 "б" ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

При цьому, виходячи з аналізу змісту п.п. 14.2 "б" Правил та змісту Протоколу щодо конкретних дій ОСОБА_1 , районний суд дійшов вмотивованого висновку про їх суперечність, оскільки обставини, викладені у Протоколі є суперечливими, оскільки з одного боку у Протоколі зазначено, що водій автомобіля Deo Sens не подав сигналу про намір повороту ліворуч та в той же час вказано про порушення ОСОБА_1 п.п. 14.2 "б" Правил, який передбачає обов`язок водія перед початком обгону переконатись у тому, що автомобіль, який рухається попереду, не подав сигналу про намір повороту ліворуч.

Водій ОСОБА_2 до Протоколу надав письмові пояснення, в яких стверджував, що керуючи автомобілем Deo Sens та маючи намір здійснити поворот ліворуч, він увімкнув показчик лівого повороту, після чого почав маневр та відчув, що автомобіль Renault Twingo, який рухався позаду, здійснив зіткнення з його автомобілем (а.с.6).

Водій ОСОБА_1 до Протоколу надав письмові пояснення, в яких стверджував, що рухався на своєму автомобілі Renault Twingo по вул. Жовтневій в м. Снігурівка. Попереду нього рухався автомобіль Deo Sens. Після того як проїхав перехрестя, переконавшись у відсутності транспортних засобів які рухалися назустріч, увімкнув покажчик повороту ліворуч та почав здійснювати маневр обгону транспортного засобу Deo Sens. Однак, коли він вже почав здійснювати маневр обгону, автомобіль Deo Sens не увімкнувши покажчик повороту ліворуч почав здійснювати маневр повороту ліворуч. В результаті вказаних подій сталося зіткнення, в результаті чого обидва транспортних засоби отримали механічні ушкодження (а.с. 7).

Допитані у судовому засіданні в суді першої інстанції свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали суперечливі покази щодо того чи увімкнув ОСОБА_2 водій автомобіля Deo Sens покажчик повороту ліворуч перед здійсненням маневру.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , підтримали свої попередні пояснення.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що надані суду докази, а саме Протокол, який містить суперечності в його змісті та кваліфікації дій порушника не може ані спростувати, ані довести твердження учасників пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо її дійсних причин.

Отже, докази, які надані суду органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би не залишав жодних розумних сумнівів доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні п.п.14.2 «б» Правил.

Посилання апелянта на те, що суд не дав оцінку діям ОСОБА_1 , який здійснюючи обгін автомобіля Deo Sens не звернув увагу на увімкнення ОСОБА_2 показчика лівого повороту, не мають правового значення, оскільки у Протоколі зазначено, що водій автомобіля Deo Sens не подав сигналу повороту ліворуч.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких дії.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає апеляційному суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту порушення ОСОБА_1 вимог п.п.14.2 «б» Правил та вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновку районного суду щодо застосування наслідків, передбачених статтею 247 КУпАП, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О.Шаманська

Повний текст постанови складено 31 січня 2022 року.