Справа № 595/220/22
Провадження № 3/595/137/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2022

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 732546 від 31 січня 2022 року, 31 січня 2022 року о 12 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , а саме: в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », будучи підприємцем, не здійснював вологе прибирання та не вів зошита вологого прибирання, чим порушив Постанову КМУ №1236 від 09.12.2020, протокол ТЕБ та НС №1 від 20.01.2022, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи присутнім у судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Зазначив, що здійснює підприємницьку діяльність у АДРЕСА_1 та ретельно виконує усі вимоги для запобігання поширенню коронавірусної хвороби, в тому числі і здійснює вологе прибирання згідно графіку, який розміщений на стіні, що він і пояснював працівникам поліції. На даний час він також веде і зошит, де відмічає вологе прибирання в магазині. За наведених обставин просить закрити провадження по справі.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи, давши відповідну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 1 статті 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

З аналізу ч. 1 ст. 44-3 КУпАП вбачається, що диспозиція цієї норми відсилає до інших норм законодавства, порушення яких тягне за собою притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією статтею (бланкетна норма).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 732546 від 31 січня 2022 року, 31 січня 2022 року о 12 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , а саме: в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », будучи підприємцем, не здійснював вологе прибирання та не вів зошита вологого прибирання, чим порушив Постанову КМУ №1236 від 09.12.2020, протокол ТЕБ та НС №1 від 20.01.2022, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 44-3 КУпАП.

Однак, у протоколі не зазначено пунктів Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 та протоколу ТЕБ та НС №1 від 20.01.2022, які порушив ОСОБА_1 .

Отже, у протоколі не вказано вірно норму акту законодавства, що позбавляє суд можливості встановити склад правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Відомості про норми законодавства, порушення яких тягне за собою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, повинні міститися у протоколі про адміністративне правопорушення. Відтак, у вищевказаному протоколі не зазначено акт законодавства, яким передбачено конкретні правила поведінки, порушення яких ставиться у вину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Обвинувачення повинно бути конкретним і не порушувати прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, оскільки захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо.

Без цього суду на початку судового розгляду неможливо роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності суть обвинувачення, прийняти правильне рішення щодо визнання нею фактичних обставин справи і визначити обсяг доказів, які підлягають дослідженню.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, учасники процесу, суд повинні чітко знати і розуміти суть обвинувачення, предмет судового розгляду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Слід зазначити, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ознаками ч.1 ст.44-3 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення долучено наступні докази: рапорт ст. інспектора-чергового ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Бойчука Р.В. від 31.01.2022, письмові пояснення ОСОБА_1 від 31.01.2022, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В01 №452318 та диск із відеоматеріалами.

Із свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В01 №452318 слідує, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична-особа-підприємець від 29.01.1997, номер запису про включення відомостей про фізичну особу-підприємця ЄДР 0001078.

Однак, матеріали справи не містять даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та здійснює підприємницьку діяльність у вказаному магазині.

Щодо наданого, як доказ рапорту ст. інспектора-чергового ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Бойчука Р.В. від 31.01.2022, суд приходить до переконання, що такий не можна вважати належним доказом, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

При дослідженні диску, на якому містяться відеоматеріали правопорушення, судом встановлено, що працівниками поліції проводилась перевірка в магазині, який знаходиться у с. Вербятин, в той час, як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №732546 від 31.01.2022 вказано, що ОСОБА_1 провадить підприємницьку діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований у АДРЕСА_2 , що свідчить про те, що відео, яке долучене до матеріалів справи, не стосується правопорушення, яке викладене в протоколі та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що на відео працівниками поліції здійснюється перевірка не його магазину, та зазначив, що це магазин, який розташований в сусідньому селі, а саме ОСОБА_2 , та жодного відношення він до нього не має.

За наведених обставин, відеозапис подій у с.Верб`ятин, долучений до матеріалів справи, не є належним доказом і не може бути взятий судом до уваги, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Виходячи з вищенаведеного, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , поліцейським СРПП ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Василишиним Д.І., в порушення вимог ст.ст.251, 255 КУпАП, не зібрано будь-яких доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.44-3КУпАП.

Так, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» (Заява N 16437/04) від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих докази, які б свідчили про винуватість особи у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, матеріали справи не містять, а тому справу відносно нього слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 44-3, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. І. Тхорик