Справа № 700/240/21
Номер провадження № 3/699/35/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області Свитка С.Л., за участю секретаря судового засідання Таран О.В., начальника Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури Джугана В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сасівка Свалявського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 14.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 будучи депутатом Лисянської селищної ради Лисянського району (на момент вчинення) Черкаської області та відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, оскільки граничний термін подачі був 31.05.2020, а декларація фактично подана 07.09.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився та після ознайомлення із своїми правами від участі захисника відмовився, пояснивши при цьому, що про необхідність подачі декларації він знав, але бажав скористатися допомогою юриста. Згодом, довірившись запевненням останнього про здійснену подачу декларації, він вважав свій обов`язок виконаним. Будь яких повідомлень від НАЗК йому не надходило, але працівники поліції склали відносно нього протокол щодо вчинення адміністративного правопорушення безпосередньо на сесії селищної ради.

Прокурор у суді вважав, що вина ОСОБА_1 доведена, а тому просив суд, визнати останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у межах санкції вказаної статті.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення суду було надано наступні докази:

Виписку Єдиного державного реєстру декларацій щодо подання ОСОБА_1 декларації 07.09.2020 року (а.с.11-17)

Копію постанови Лисянської селищної виборчої комісії від 01.10.2015 року №38 Про реєстрацію ОСОБА_1 кандидатом в депутати місцевої ради (а.с.18)

Копію постанови Лисянської селищної виборчої комісії від листопада 2018 року (більш точної дати встановити не представилося можливим) №481 Про реєстрацію ОСОБА_1 кандидатом в депутати місцевої ради (а.с.19)

Список осіб із зазначенням номерів мобільних телефонів (а.с.20), доказове значення якого для суду є незрозумілим

Протокол 64-ої позачергової сесії селищної ради, з якої вбачається участь ОСОБА_1 в якості депутата вказаної ради (а.с.21-29)

Копію постанови Лисянської селищної виборчої комісії №152 від 25.12.2018 року про визнання ОСОБА_1 депутатом Лисянської селищної ради (А.С.30)

Копію протоколу Лисянської селищної виборчої комісії від 09.11.20218 року щодо реєстрації депутатів Лисянської селищної ради (а.с. 31-32)

Характеристику на гр. ОСОБА_1 (а.с.33)

Оригінали викликів ОСОБА_1 в управління стратегічних розслідувань в Черкаській області (а.с. 34-35), факт направлення яких останньому нічим не підтверджений

Рапорт оперуповноваженої Никогда О. щодо спроби вручення ОСОБА_1 копії складеного відносно нього протоколу (а.с. 36-37)

Роз`яснення НАЗК щодо граничного терміну подачі декларацій у 2020 році (а.с. 38-39)

Роз`яснення Верховної Ради України органам поліції щодо складання протоколів про адмінінстративні правопорушення (а.с.40-41)

Повідомлення НАЗК управлінню стратегічних розслідувань в Луганській області що перерв в роботі реєстру декларації (а.с.42-43)

Висновок Інституту держави і права ім. В.М. Корецького та рекомендації органам прокуратури щодо його застосування (а.с.44-48)

Витяг з положення про управління стратегічних розслідувань НП України, затверджений наказом Департаменту стратегічних розслідувань №17 від 06.11.2019 року (а.с.49)

Відеозапис щодо спроби вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адмінправопорушення (а.с. 50)

Оцінюючи вказані докази як кожний окремо, так і їхню сукупність суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 є суб`єктом декларування власних доходів за 2019 рік як особа, уповноважена на виконання функції місцевого самоврядування відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XIII Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 2-1, та встановлено, що декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до ст. 45 Закону подаються до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Диспозицією частини 1 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у зв`язку з чим 14.04.2021 року оперуповноваженим УСР в Черкаській області Никогда О. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Оцінюючи зміст складеного протоколу та доказів винуватості ОСОБА_1 суд звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції».

Згідно абз.5 частини першої статті 1 Закону № 1700-VIII корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пп. "б" пункту першого статті 3 Закону № 1700-VIII суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є депутати місцевих рад.

Разом з тим, згідно приписів ч.1 ст.4 Закону № 1700-VIII Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Крім того, згідно ч.1-3 ст.51-1 Закону України «Про запобігання корупції» (в ред., що діє з 30.12.2020 та була чинною на день складання протоколу відносно ОСОБА_1 ) Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю:

1) щодо своєчасності подання;

2) щодо правильності та повноти заповнення;

3) логічний та арифметичний контроль.

Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону.

Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Приписами ч.1-3 ст.51-2 цього ж Закону передбачено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права про факт неподання декларації відповідним суб`єктом декларування.

Таким чином, аналізуючи наведене правове регулювання в аспекті справи, що розглядається судом, вважаю за необхідне звернути увагу насамперед на те, що контроль за своєчасністю подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також перевірка достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації належать до виключної компетенції НАЗК.

Тобто, якщо НАЗК встановить факт несвоєчасного подання чи неподання декларації або повідомлення про зміни у майновому стані особою, яка в розумінні Закону № 1700-VIII є суб`єктом декларування і в якої виник обов`язок подати таку декларацію чи повідомлення, то лише висновок цього органу може бути підставою для притягнення такої особи до юридичної відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

Аналогічний правовий висновок міститься в пунктах 41,42 постанови Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №П/811/593/17.

Суд критично оцінює та відкидає як доказ витяг з положення про управління стратегічних розслідувань НП України (а.с.49) як підставу проведення посадовими особами вказаного підрозділу Національної поліції України перевірки щодо ОСОБА_1 , оскільки суду не надано будь яких доказів реєстрації вказаного положення Міністерством юстиції України, у зв`язку з чим неможливо зробити висновок про законність дій вказаного органу поліції щодо складання даного протоколу.

На підтвердження даної обставини суд звертає увагу, що на даний час відсутня державна реєстрація навіть положення про Департамент стратегічних розслідувань, затвердженого наказом №1077 Національної поліції України від 23.10.2019 року, оскільки як вбачається з роз`яснень Міністерства юстиції України остання не є суб`єктом нормотворення.

Таким чином суд приходить до висновку, що в даному випадку посадові особи національної поліції в порушення приписів ст.19 Конституції України вийшли за межі своїх повноважень щодо виявлення і процесуального оформлення діяння вчиненого ОСОБА_1 , внаслідок чого було порушено приписи ст.1 КУпАП, згідно якої завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Керуючись доктриною щодо плодів отруйного дерева, суд приходить до висновку, що довільне трактування посадовими особами органу поліції своєчасності подачі ОСОБА_1 щорічної декларації внаслідок отримання такої інформації у спосіб, що не передбачений законом, призвів до того, що всі інші докази не можуть бути взяті судом до уваги через їхнє явне причинно-наслідкове походження від первинного доказу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до приписів ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 не доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому його слід визнати невинуватим.

Керуючись ст.247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Свитка С.Л.