Дата документу Справа № 333/4590/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/4590/21 Головуючий в 1 інст. Дмитрієва М.М.
Провадження №33/807/22/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Мельнікова В.Є., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Мельнікова В.Є. на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 5 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 27 червня 2021 року, о 14 годині 15 хвилини, ОСОБА_1 у м. Запоріжжя по вул. Миколи Ласточкіна, буд. 284 т, керував транспортним засобом «ИЖ 27175», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Мельніков В.Є. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних обставин. Так, суд належним чином не повідомив про час розгляду справи про

адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисника і розглянув справу без їх участі, чим порушив право на захист. Вказує, що суд прийшов до висновків, які не підкріплені жодним належним доказом, а посилався лише на матеріали направлені працівниками поліції. Крім того, не було допитано усіх свідків зі сторони ОСОБА_2 , які спростовують факт керування останнім автомобілем та поліцейських, які склали протокол. Більш того, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду, мотивуючи це тим, що він не керував автомобілем про що постійно повідомляв працівників поліції. Звертає увагу, що після складання протоколу працівники поліції не відсторонили ОСОБА_2 від керування, а вказали на те що він може самостійно продовжити рухатись на транспортному засобі. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Мельнікова В.Є., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 270936 від 27.06.2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та отримав його копію (а.с. 1).

ОСОБА_1 було відомо про наявність у провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130, КУпАП, що підтверджується заявою його захисника адвоката Мельнікова В.Є. про ознайомлення зі справою (а.с.8).

Суд першої інстанції тричі відкладав розгляд справи, в тому числі і за клопотанням сторони захисту, вчетверте розгляд справи було призначено на 5 листопада 2021 р., про що суд належним чином повідомив особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, що підтверджується телефонограмою працівника суду надіслану на номер мобільного телефону НОМЕР_2 ОСОБА_1 (а.с. 21).

Однак, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи 5 листопада 2021 року, до судового засідання, ні ОСОБА_1 ні його захисник не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, тому суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ст. 268 КУпАП

Приймаючи до уваги, що ст. 277 КУпАП передбачений строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, який становить п`ятнадцять днів з дня одержання відповідного протоколу та інших матеріалі, зважуючи на поведінці ОСОБА_1 щодо його неявок до суду та обізнаність останнього по судовий розгляд справи, апеляційний суд не вбачає порушень процесуального закону з приводу розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП.

Отже, сукупність наведених обставин, на думку апеляційного суду, не дають підстав для скасування судового рішення з мотивів не дотримання прав ОСОБА_1 .

Перевіряючи інші доводи ОСОБА_1 апеляційна інстанція виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 270936 від 27.06.2021 року та визнаних судом доведеними підтверджується: направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗ НПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та актом огляду на стан сп`яніння; відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735), які на переконання апеляційного суду були дотримані.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом апеляційний суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

Так, відеозаписом події чітко зафіксовано, як по грунтовій дорозі їде транспортний засіб «ИЖ 27175», д.н. НОМЕР_1 , який зупиняється. Далі, у розмові працівники поліції вказують, що водія зупинили, на що водій, яким виявився ОСОБА_1 , не заперечує. Під час розмови з водієм працівником поліції було виявлено, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння. Після чого на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовляється. При цьому, сторонні особи на відео відсутні, а сам ОСОБА_1 не повідомляє працівників поліції про керування автомобілем іншою особою.

Навіть, при апеляційному розгляді ОСОБА_1 не вказує про особу, яка начебто керувала транспортним засобом і не заявляє клопотання про його допит.

Отже, з урахуванням оглянутого відео, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає жодного сумніву.

При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 між іншим повідомив, що у нього були залишкові явища вживання алкоголю, зокрема запах.

Тому на думку суду стан ОСОБА_1 надавав працівникам поліції обґрунтованих сумнівів у керуванні ним транспортного засобу у тверезому стані, а сукупність ознак вказують на небезпідставні вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд з подальшою фіксацією відмови ОСОБА_1 від прохрдження відповідного огляду, переконують апеляційний суд у доведеності провини ОСОБА_1 .

Відсутність у матеріалах справи даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовують встановленого судом першої інстанції факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст.294КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Мельнікова В.Є. залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 5 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник