Справа № 163/2511/21 Провадження №33/802/152/22 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Категорія:ч.6 ст.486 МК України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кривошея А.М., представника митного органу Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Даною постановою судді провадження по справі за протоколом про порушення митних правил №0592/20500/21 від 04.10.2021 року, складеного щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , водія ПП "Автотранзит", РНОКПП НОМЕР_1 , за ознаками правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, - закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про порушення митних правил №0592/20500/21, ОСОБА_1 06 липня 2021 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби увіз автобус марки "NEOPLAN N314", номерний знак НОМЕР_2 , в режимі тимчасового ввезення до 20 днів, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу більше ніж на 30 діб, що виявлено 04.10.2021 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці.

Дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковані за ч.6 ст.481 МК України.

Не погоджуючись із таким рішенням місцевого суду, Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України та накласти на нього стягнення в межах санкції цієї статті, а також покласти на нього судові витрати. Зазначає про те, що матеріали справи містять докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке йому ставиться у провину, проте суд першої інстанції належної оцінки їм не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митного органу Пікалюка М.С., який апеляцію підтримав із наведених у ній підстав, думку ОСОБА_1 та його захисника Кривошея А.М., які скаргу вважають безпідставною, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

За положеннями ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного його вирішення.

На думку апеляційного суду при розгляді справи та постановленні рішення судом першої інстанції вказаних вимог закону було дотримано.

Факт увезення автобуса марки "NEOPLAN N314", номерний знак НОМЕР_2 , який на постійному обліку зареєстрований в Республіці Польща, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів, яким місцевий суд дав належну юридичну оцінку і, які сторонами провадження не оспорюються.

Разом з тим, апеляційний суд вважає зазначити наступне.

Згідно ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Частина перша ст.105 МК України регламентує, що у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у ст.189 цього Кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.108 МК України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.189 МК України транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Аналіз наведених норм митного законодавства дає підстави для висновку, що встановлення строку тимчасового ввезення транспортного засобу органом доходів і зборів в законодавчому порядку визначено не тільки для контролю за перебуванням таких товарів, транспортних засобів, а й має доводитись будь-яким доступним способом перевізнику, який після визначення такого строку і у випадку його порушення може нести відповідальність за ст.481 МК України.

У протоколі про порушення митних правил №0592/20500/21 зазначено, що ОСОБА_1 - водію ПП "Автотранзит" встановлено строк тимчасового вивезення автобуса марки "NEOPLAN N314", номерний знак НОМЕР_2 , в режимі "тимчасового вивезення до 20 днів". При цьому, у протоколі відсутнє посилання на будь-який документ чи електронний доказ, у якому було б зафіксоване посилання на граничну дату зворотного вивезення, встановлену для ОСОБА_1 .

Представниками митного органу такий строк ОСОБА_1 не зазначався, останні обмежились лише внесенням інформації у модуль «Журналу пункту пропуску» програмного комплексу АСМО «Інспектор», де міститься відмітка про 20 днів тимчасового ввезення транспортного засобу на територію України. При цьому, зобов`язання про зворотне вивезення вищевказаного транспортного засобу, та/або будь-які підписи ОСОБА_1 на вказаній копії документу, відсутні.

Апеляційний суд вважає, що саме невиконання органом доходів і зборів обов`язку визначити для конкретного перевізника строк тимчасового ввезення транспортного засобу, у даному випадку, стало підставою для складення протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені фактичні обставини справи, апеляційний суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_1 за встановлених судом обставин, не повинен нести відповідальність за порушення митних правил, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, а тому правильно закрив провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

При цьому, посилання апелянта на пояснення ОСОБА_1 , які він надав при складенні протоколу щодо нього, як на факт обізнаності про тимчасове ввезення автобуса до 20 днів, на увагу суду не заслуговує, оскільки не впливає на законність оскаржуваного судового рішення у зв`язку з тим, що митним органом не надано жодного належного доказу (документа) в розумінні ст.495 МК України, де б містилася відмітка (посилання) на граничну дату зворотного вивезення транспортного засобу (автобуса), встановлену ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 23.12.2021 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк