КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Сліпченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 15 листопада 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою - АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 307012, 19 жовтня 2021 року, о 16 год. 45 хв. вул. Д. Щербаківського, 39 в м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. На місці зупинки водій відмовився проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога.

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 15 листопада 2021 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 23 грудня 2021 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити.

Вказує, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що він керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, зокрема посилається на те, що огляд не проводився, свідків залучено не було.

Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що він перебував за кермом, а з долученого відео вказаного встановити неможливо.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Приходжу до висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При цьому, долучений до матеріалів справи відеозапис не може бути підтвердженням того, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля та відповідно здійснював керування.

Як було з`ясовано в судовому засіданні, відеозапис здійснено в дворі будинку за місцем проживання ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі ставить під сумнів факт керування ним транспортним засобом, що стало причиною відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, працівниками поліції не було залучено свідків під час відмови водія транспортного засобу від проведення огляду.

Таким чином, суд позбавлений можливості достеменно встановити, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що унеможливлює притягнення його до відповідальності за інкриміноване правопорушення.

Вважаю за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 пояснив, що раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, та вперше опинився в такій ситуації, розгубився та в свій захист відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, бо вважав звинувачення поліцейських щодо наявності в його діях складу правопорушення необґрунтованими та надуманими.

Зазначав, що позбавлення його права керування транспортним засобом поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище, бо його робота пов`язана безпосередньо із керуванням транспортного засобу.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження вказаного.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Шевченківського районного суду м.Києва від 15 листопада 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 15 листопада 2021 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення, відповідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Сліпченко