П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року Справа № 608/2967/21 Номер провадження3/608/13/2022

Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Парфенюк В. І. з участю секретаря Южди Л.С.

прокурора Гринюка О. О.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника Дядика Я. Б.,

розглянувши матеріали, які надійшли від управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Рудний Кустанської області, Казахстан, освіта вища, одруженої, на утриманні має двоє малолітніх дітей, жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2021 року до Чортківського районного суду від управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу № 468 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 10 грудня 2021 року ОСОБА_2 , будучи особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а саме 13.05.2020 року будучи звільненою з посади головного спеціаліста юридичного сектору Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь та відповідно до підпункту «В» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 02.04.2021 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (надалі Декларація), яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після припинення такої діяльності за минулий рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнає, погоджується з тим, що пропустила строк подачі декларації наступного року після звільнення з роботи, думала, що встигне це зробити в останній день, так як вся інформація в неї була в попередній декларації. Однак в зв`язку з зміною прізвища, їй довелося вносити зміни в електронний цифровий підпис, а тому в зв`язку з такими обставинами вона пропустила встановлений строк подачі декларації. При винесенні постанови просить врахувати, що вона на даний час не працює, вперше притягується до адміністративної відповідальності. має на утриманні двоє малолітніх дітей, на даний час вагітна, а тому просить обмежитись щодо неї попередженням.

Вислухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та її захисника, прокурора, який вважає, що в діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, просить визнати її винною у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 цього ж Кодексу орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що відповідно до наказу начальника РВ Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі №2-К від 10.01.2019 року ОСОБА_3 призначено на посаду головного спеціаліста юридичного сектору, як переможця конкурсу. Цим же наказом ОСОБА_3 з 15 січня 2019 року присвоєно дев`ятий ранг державного службовця.

Наказом начальника РВ Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі №52-К від 13.05.2020 року ОСОБА_3 звільнено з посади головного спеціаліста юридичного сектору за угодою сторін.

Відповідно до рішення Білозерського районного суду Харківської області № 648/62/20 від 29.04.2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано шлюб, у зв`язку з чим остання змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». У подальшому ОСОБА_6 25.08.2021 року уклала шлюб із ОСОБА_7 , змінивши прізвище на « ОСОБА_8 ».

Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення такої діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Працюючи на посаді головного спеціаліста юридичного сектору РВ Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_1 (Кірєєва) була попереджена із Законом України «Про запобігання корупції», що підтверджується п. 15.4. особової картки державного службовця ОСОБА_3 , де стоїть особистий підпис останньої датований 11.12.2018 року.

Візуальним моніторингом публічних відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що до цього (раніше) ОСОБА_2 подавала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічні за 2016 рік о 14 год. 47 хв. 31.03.2017 року, за 2018 рік о 16 год. 13 хв. 15.01.2019 року, за 2019 рік о 10 год. 25 хв. 14.05.2020 року та перед звільненням о 12 год. 37 хв. 19.05.2021 року, тобто своєчасно, з дотриманням вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджує її ознайомлення із вимогами вказаного вище закону та усвідомлення вчинюваних нею дій під час подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім цього, про необхідність подання декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування неодноразово повідомлялось на сайті НАЗК та публікувалось у засобах масової інформації.

Таким чином, ОСОБА_2 зобов`язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік (після звільнення) до 01.04.2021 року.

Згідно інформації НАЗК про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру, декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_9 за період з 01.01.2021 року до 03.04.2021 року встановлено, що лише 01.04.2021 року о 22:39:00 год. перший раз зайшла у реєстр (свій персональний кабінет) на сайті НАЗК, де заповняла (переглядала) необхідні розділи декларації, в подальшому вже 02.04.2021 року о 09:04:31 ОСОБА_1 знову зайшла у реєстр (свій персональний кабінет) на сайті НАЗК, де заповняла (переглядала) необхідні розділи декларації та о 16:39:42 год. натиснула кнопку "Перейти на сторінку накладання кваліфікованого електронного підпису» та о 16:39:58 год. «Подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП) документ подано".

Відповідно до листа НАЗК №71-03/27283/20 від 24.06.2020 року «Про стан функціонування інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі - ІТС Реєстр) встановлено, що у зв`язку з проведенням програмно-технічного обслуговування ІТС Реєстр, доступ до нього було обмежено 15.01.2021 року у період з 17:00 до 22:58 та 21.01.2021 року у період з 9:00 до 12:28.

Крім цього, у зв`язку з проведенням переналаштування комутаційного обладнання ІТС Реєстр, доступ до нього було обмежено 02.02.2021 року у період з 13:09 до 14:19.

Через помилки у роботі програмного забезпечення ІТС Реєстр у період з 15:43 по 22:02 25.03.2021 року доступ до його публічної частини (https://public.nazk.gov.ua) та частини для доступу до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування було частково обмежено. У розділі 11, поданих суб`єктами декларування в цей проміжок часу до ІТС Реєстр декларацій, відбулось некоректне відображення інформації у його публічній частині та персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування.

Помилку із некоректним відображенням розділу 11 декларацій у публічній частині ІТС Реєстр було усунуто 26.03.2021 року о 15:00.

Помилку із некоректним відображенням розділу 11 декларацій у персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування в ІТС Реєстр було усунуто 30.03.2021 року о 14:54.

Інших технічних несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстр, які б завадили поданню документів до ІТС Реєстр у період з 01.01.2021 року по 01.04.2021 року, не зафіксовано.

В період з 01.01.2021 року до 01.04.2021 року у ОСОБА_1 було 90 календарних днів для заповнення та подачі декларації, однак останньою раціонально вони для цього використані не були.

В ході опрацювання Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://public.nazk.gov.ua/search) встановлено дату подачі електронної декларації (після звільнення) ОСОБА_1 , а саме 02.04.2021, що підтверджується скріншотом сторінки Інтернету з сайту НАЗК.

Відповідно до пункту 8 розділу II рішення НАЗК №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 (яке діяло на час виникнення обов`язку у суб`єта декларування на подання е-декларації) після заповнення усіх необхідних полів форми документа суб`єкт декларування підписує документ накладанням на нього власного ЕЦП.

Усі інші документи, які суб`єкт декларування направляє на адресу Національного агентства за допомогою персонального електронного кабінету, також підписуються накладанням на них власного ЕЦП.

Пунктом 9 розділу II рішення НАЗК №3 визначено, що кожному поданому документу Реєстр автоматично надає унікальний ідентифікатор документа та накладає на нього електронну печатку Реєстру, що унеможливлює внесення несанкціонованих змін до поданого документа (забезпечує цілісність документа).

Подання документа до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, вказану під час реєстрації в Реєстрі, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.

Після отримання зазначеного повідомлення суб`єкт декларування повинен невідкладно, але не пізніше семи днів після дня отримання такого повідомлення, перевірити зміст поданого ним документа та у разі виявлення неповних або недостовірних відомостей в ньому подати виправлений документ відповідно до цього Порядку.

ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотрималась.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила таку діяльність на наступний рік після звільнення, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних фактичних даних, що свідчать про об`єктивну неможливість подати відповідну декларацію у період до 01 квітня 2021 року.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Враховуючи обставини правопорушення, дані про особу, яка притягується до відповідальності, зокрема те, що ОСОБА_1 раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують її відповідальність, докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов до висновку про необхідність накладення на неї стягнення в мінімальних межах санкції статті. За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_1 стягнення сприятиме досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

ОСОБА_1 порушила вимоги Закону України «Про запобігання корупції», який визначає засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, щодо системи об`єктивного фінансового контролю за майновим станом публічних службовців, тобто вчинене протиправне, винне діяння за яке законом передбачено адміністративну відповідальність.

Міжнародні стандарти протидії корупції зобов`язують держави вживати заходів для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999 року, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003 року, Главі ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003 року, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 року, та є обов`язковими для України.

Відповідно до ст. .40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Враховуючи наведене, суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 172-6, 221, 283-284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В. І. Парфенюк