Справа № 692/1303/21
Провадження № 3/692/55/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року смт. Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О. розглянувши матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , головного фахівця із земельних питань регіону «Південний» ТОВ «Баришівська зернова компанія», за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 510/2021 від 17 грудня 2021року ОСОБА_1 , будучи депутатом Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області та відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону не повідомив у встановленому Законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення № 14-29/VIII від 07.07.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок під польовими шляхами та передачу земельних ділянок в оренду ТОВ «Баришівська зернова компанія», де сам працює у земельному відділі на посаді головного фахівця із земельних питань регіону «Південний», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 511/2021 від 17 грудня 2021року ОСОБА_1 будучи депутатом Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області та відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону прийняв рішення при наявності у нього реального конфлікту інтересів під часголосування «за» рішення № 14-29/VIII від 07.07.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельнихділянок під польовими шляхами та передачу земельних ділянок в орендуТОВ «Баришівська зернова компанія», де сам працює у земельному відділі на посаді головного фахівця із земельних питань регіону «Південний», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у інкримінованих правопорушеннях не визнав, проти викладених обставин заперечив. Підтвердив, що дійсно є головним фахівцем із земельних питань земельного відділу регіону «Південний» ТОВ «Баришівська зернова компанія» та депутатом Драбівської селищної ради. Зазначив, що під час голосування щодо рішення № 14-29/VIII від 07.07.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельнихділянок під польовими шляхами та передачу земельних ділянок в орендуТОВ «Баришівська зернова компанія»ніякого конфлікту інтересів не мав. До його посадових обов?язків у відділі земельних відносин відноситься робота з фізичними особами. Земельні ділянки у вказаному рішенні це польові дороги між земельними ділянками, які орендує ТОВ «БЗК», та ці дороги не можуть бути передані іншому орендарю, ставка орендної плати відповідає нормам закону, питання оренди тісно пов`язане з наповненням місцевого бюджету. Тому іншого варіанту, ніж голосувати за у нього не було і він діяв у відповідності з законом. Окрім того, про можливість будь-якого конфлікту інтересів у даному питанні його ніхто не попереджав а саме рішення було прийнято ним не одноособово, а після обговорення з іншими депутатами колегіально. Всього було близько 19 депутатів, а для прийняття рішення необхідна мінімальна кількість -14 голосів, тому його голос вирішальним не був. Зазначив, що звертався до НАЗК за роз`ясненнями, щодо наявності конфлікту інтересів під час розгляду даного питання та отримав відповідь, що тільки той факт, що він одночасно є працівником ТОВ «БЗК» та депутатом Драбівської селищної ради не може свідчити про наявність у нього приватного інтересу і як наслідок - конфлікту інтересів під час розгляду, підготовки чи прийняття рішень радою, що стосуються ТОВ «БЗК». Розгляд питань щодо ТОВ «БЗК» на сесіях Драбівської селищної ради проводиться нерідко і не на всіх сесіях він був присутній та не за всі рішення голосував, однак жодних як негативних, так і позитивних наслідків від роботодавця для нього не настало. Вважає, що будь-якого реального конфлікту інтересів під час прийняття вказаного рішення не було, а тому склад правопорушень, передбачених ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП у його діях відсутній.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Костюченко П.О. правову позицію клієнта підтримав. Вказав на поняття реального конфлікту інтересів, даного у різних нормативних актах України. Вказав, що протоколами про адміністративне правопорушення та доданими матеріалами не розкрито, у чому полягав приватний інтерес ОСОБА_1 під час розгляду вказаного рішення та які саме наслідки (як позитивні так і негативні) від ТОВ «БЗК» могли настати для нього у разі прийняття (неприйняття) даного рішення. Жодних свідчень вигоди ОСОБА_1 на свою користь або користь третіх осіб у разі прийняття такого рішення не надано. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що приватний інтерес ОСОБА_1 полягав у сприянні ТОВ «БЗК» затвердити проект землеустрою, однак не розкрито яким чином він здійснював сприяння. ОСОБА_1 не є відповідальною посадовою особою ТОВ «БЗК», її керівником, кінцевим бенефіціарним власником, не отримував прямої чи опосередкованої вигоди від голосування та здійснював свої повноваження депутата відповідно о закону. Оскільки Товариство є основним орендарем земельних ділянок то виключно воно може претендувати на оренду цих земель. Диспозицією ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено як неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів, так і вчинення дій в умовах такого конфлікту. Потенційний конфлікт інтересів вказаною статтею не охоплюється. Однак наявність як приватного інтересу ОСОБА_1 , так і реального конфлікту інтересів жодним чином не доведено. Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення № 511/2021 від 17 грудня 2021 року чітко не визначено нормативно правовий акт, за порушення кого ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, оскільки протокол містить посилання як на ч. 1, так і на ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому він складений неналежним чином. За таких умов просив закрити вказані справи за відсутності складу правопорушення у діях ОСОБА_1 .

Прокурор Столяр І.М. у суді висловив думку, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Суддя, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку її захисника та прокурора приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму та передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Згідно сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення № 510/2021 від 17 грудня 2021року фабули вчинення адміністративного правопорушення, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП гр. ОСОБА_1 притягується за неповідомлення у встановленому Законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення № 14-29/VIII від 07.07.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок під польовими шляхами та передачу земельних ділянок в оренду ТОВ «Баришівська зернова компанія».

Згідно сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення № 511/2021 від 17 грудня 2021року фабули вчинення адміністративного правопорушення, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП гр. ОСОБА_1 притягується за прийняття рішення при наявності у нього реального конфлікту інтересів під часголосування «за» рішення № 14-29/VIII від 07.07.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок під польовими шляхами та передачу земельних ділянок в оренду ТОВ «Баришівська зернова компанія».

Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цьогоЗакону, є, зокрема, депутати місцевих рад.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є депутатом Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської областіVIII скликання.

З наданих ксерокопій матеріалів вбачається, що 07.07.2021р. на 14 черговій сесії VIII скликання під час розгляду питання «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок під польовими шляхами та передачу земельних ділянок в оренду ТОВ «Баришівська зернова компанія» ОСОБА_1 був присутній та проголосував «за». Разом з ним на вказаній сесії були присутні ще 18 депутатів, які за вказаним рішенням також проголосували «за». Всього депутатів 26, відсутні 7.

За наслідками проведення сесії Драбівської селищною радою 07.07.2021р. прийнято рішення № 14-29/VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок під польовими шляхами та передачу земельних ділянок в оренду ТОВ «Баришівська зернова компанія», яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок у масиві земель с/г призначення ТОВ «Баришівська зарнова компанія» загальною площею 10,9807га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в адмінмежах Драбівської селищної ради та передано земельні ділянки з визначеними кадастровими номерами в оренду на строк 7 років із встановленою ставкою орендної плати у розмірі 12%.

ОСОБА_1 є головним фахівцем із земельних питань «Південний» ТОВ «Баришівська зернова компанія», та не є її керівником, членом керівних органів, засновником та /або кінцевим бенефіціарними власником, що під час розгляду справи підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 172-7 КУпАП відповідальність наступає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність наступає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно визначень, наданих у ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції:

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно роз`яснень, наданих ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 листа № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката Ульянова Р. А., щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення 6 дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об?єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об?єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов?язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення. Так, депутати місцевих рад, які, крім конституційних гарантій, закріплених уст. 38 Конституції України, з огляду на проведений аналіз ч. 1ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 1 ст.8, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», користуються ухвальним голосом з усіх питань, що розглядаються на засіданнях рад та їх органів, до складу яких вони входять, мають право обирати і бути обраними до органів відповідної ради. Тобто до інтересів представницьких повноважень відноситься голосування на сесіях міської ради, обирання та обрання до органів відповідної ради.

3) наявність повноважень на прийняття рішення. Так, відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є, крім іншого, утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу. Згідн ост. 43 цього Закону виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання, як обрання голови ради, відповідно, заступника голови районної ради та першого заступника, заступника голови обласної ради, звільнення їх з посади; утворення, обрання і ліквідація постійних та інших комісій ради, зміна їх складу, обрання голів комісій; утворення президії (колегії) ради, затвердження положення про неї тощо.

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об?єктивність або неупередженість рішення. Беручи до уваги визначення поняття «реальний конфлікт інтересів», згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль окремої особи при прийнятті рішення колегіальним органом, ВССУ констатує, що голосування окремою особою само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий звязок між її діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом. Те саме стосується й осіб, які здійснюють представницькі повноваження. Згідно з п. 3 ч. 1ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу, внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад, тобто виборного колегіального органу, який наділений правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 19, ч.1 ст. 20 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», ч.4, 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат місцевої ради зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано, користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 35-1 ЗУ «Про запобігання корупції»у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

У разі, якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом (абз. 3 ч. 1ст. 35-1 ЗУ «Про запобігання корупції»).

На сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради.

Волевиявлення депутата місцевої ради щодо прийняття рішення у складі колегіального органу міської ради не може бути підставою для встановлення наявності в його діях конфлікту інтересів.

Окрім того, як зазначено у розясненнях, що надані ОСОБА_1 на його запит Департаментом з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції Національного Агенства з питань запобігання корупції відсутність приватного інтересу виключає існування в особи конфлікту інтересів. Для встановлоення наявності/ відсутності у ОСОБА_1 приватного інтересу, а відповідно, конфлікту інтересів, під час прийняття радою рішення щодо ТОВ «Баришівська зернова компанія» мають значення наявність/відсутність наслідків для особи, як працівника товариства у разі прийняття чи не прийняття радою відповідного рішення. Лише той факт, що особа є головним фахівцем з земельних питань товариства та одночасно депутатом Драбівської селищної ради не може безумовно свідчити про наявність у ОСОБА_1 , як депутата місцевої ради приватного інтересу, і як наслідок, конфлікту інтересів під час розгляду, підготовки чи прийняття рішеня відповідною радою, що стосуються ТОВ «Баришівська зернова компанія».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України "Європейський суд вказав, що: «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

У рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.»

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Суд зазначає що голосування ОСОБА_1 , як депутата Драбівської селищної ради ради, при прийнятті рішення № 14-29/VIII від 07.07.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок під польовими шляхами та передачу земельних ділянок в оренду ТОВ «Баришівська зернова компанія», у якій він також працює на посаді головного фахівця є виконанням його депутатських обов`язків і не може бути підставою для встановлення наявності у нього реального конфлікту інтересів. Матеріали справи не містять відомостей про наявність/відсутність наслідків для ОСОБА_1 як працівника ТОВ «Баришівська зернова компанія» у разі прийняття чи не прийняття Драбівською селищною радою рішення № 14-29/VIII від 07.07.2021р. Також матеріали справи не містять відомостей про те, що під час участі у голосуванні за прийняття рішень щодо ТОВ «БЗК» ОСОБА_1 мав суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями, які мали вирішальний вплив на його об`єктивність або неупередженість. За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 під час голосування мав потенційний конфлікт інтересів. Натомість наявність реального конфлікту інтересів у діях ОСОБА_1 під час розгляду справи не встановлено.

Таким чином, у матеріалах справи не міститься будь-яких даних, які б свідчили про об`єктивні та суб`єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між приватними інтересами ОСОБА_1 як фахівця ТОВ «Баришівська зернова компанія» та його службовими чи представницькими повноваженнями як депутата Драбівської селищної ради в процесі голосування за рішення № 14-29/VIII від 07.07.2021, що виключає його відповідальність за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП України.

Враховуючи, що диспозиція ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП передбачає наявність складу адміністративного правопорушення за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, у свою чергу відповідальність за прийняття рішень в умовах потенційного конфлікту інтересів не охоплюється складом даного правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена вказаною нормою. За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Частиною 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Так як в провадженні суду мається два адміністративних матеріали по факту вчинення адміністративних правопорушень однією особою, то суд вважає за доцільне об`єднати їх в одне провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6 ЄКПЛ, 247, 283, 284, 36 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження адміністративні справи з номерами справ:

№ 692/1303/21, № 692/1304/21 та присвоїти номер справи № 692/1303/21.

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - провадженням закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Драбівський районний суд.

Повний текст постанови буде виготовлено 27 січня 2022 року.

Суддя Л.О. Левченко