Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2487/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Кульбаби А.В., секретаря судового засідання Лебеденко О.М., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 адвоката Столяра М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого,

за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 19 грудня 2021 року о 17 годині 10 хвилин в с. Сутківці, по вул. Кошового, 5, Хмельницького (Ярмолинецького) району Хмельницької області керував транспортним засобом АЗЛК 2140 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 6810 та в медичному закладі водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 19 грудня 2021 року о 17 годині 09 хвилин в с. Сутківці, по вул. Кошового, 5, Хмельницького (Ярмолинецького) району Хмельницької області керував транспортним засобом АЗЛК 2140 д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданого за допомогою проблискового маячка червоного та синього кольору на службовому автомобілі ОСОБА_1 не зупинився та був заблокований внаслідок переслідування та утворенням штучного затору, чим порушив вимоги п. 2.4. Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2; ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав. Суду пояснив, що 19 грудня 2021 року ввечері він їхав додому автомобілем в с. Сутківці Ярмолинецького району повз Свято-Покровську церкву по вулицях Соборна-Козацька. Автомобіль працівників поліції він не бачив і від поліцейських він не тікав. Звукового сигналу він не чув. На запитання працівників поліції чи вживав він алкогольні напої, відповів, що не вживав. Також поліцейські запитали в нього, чи готовий він пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, він відповів, що не готовий. Після цього він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Копію протоколу йому не вручали. Також пояснив, що працівники поліції його зупинили неподалік його будинку.

Дослідивши матеріали справи в цілому, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2; ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2; ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними належними та допустимими доказам, дослідженими в судовому засіданні: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ № 165208, серії ААБ № 165211 від 19.12.2021р. та серії ААБ № 164881, серії № ААБ № 165215 від 17 лютого 2022 року (а.с. 2, 14, 20, 36); відеозаписами з відеореєстратора та з мобільного телефону працівника поліції (а.с. 4, 22).

Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також, останній під час бесіди з працівниками поліції повідомив, що вживав пиво (а.с. 4, 22).

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, а саме: на вимогу працівника поліції не пройшов в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Адміністративне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 (ч. 1 ст. 122-2 КУпАП), згідно протоколу про адміністративне правопорушення датоване 19 грудня 2021 року, тобто на моменту розгляду справи (25 березня 2022 року) пройшло більше, ніж 3 місяці.

Таким чином, справу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 необхідно закрити в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд розцінює критично та не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він погоджувався на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки з дослідженого відеозапису чітко вбачається, що останній категорично відмовився від проходження такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. З цього приводу суд відхиляє твердження захисника про те, що на відеозаписі ОСОБА_1 говорить: «Так, так, так», що свідчить про його готовність пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки, як вбачається із відеозапису, при цьому ОСОБА_1 не звертається до працівників поліції, а тримає мобільний телефон в руці.

Посилання захисника на ту обставину, що вулиці із назвою «Центральна» немає в с. Сутківці, не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім цього, як вбачається із протоколів серії ААБ № 164881 та серії ААБ № 165215 від 17 лютого 2022 року (а.с. 14, 36) ОСОБА_1 19 грудня 2021 року о 17 годині 10 хвилин керував транспортним засобом в с. Сутківці, саме по вул. Кошового, 5, Хмельницького (Ярмолинецького) району Хмельницької області.

Твердження захисника про те, що відеозапис є неналежним і недопустимим доказом, суд відхиляє.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні тощо. При цьому також повинні враховуватися вимоги п. 6 розділу 2, п. 2 розділу 3 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026, де зазначено, що під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Отже, зазначені норми передбачають безперервність відеозйомки до завершення спеціальної поліцейської операції та, відповідно, не регулює питання безперервності у інших випадках. Тобто, не поширюється на спірні правовідносини. До того ж, питання безперервності відеозйомки щодо правовідносин, передбачених у ч. 2 ст. 266 КУпАП, цим Кодексом не визначене. Як і питання належності та допустимості доказів у зв`язку із цим. Тобто, оцінка належності і допустимості відеозапису крізь призму безперервності у спірних правовідносинах це дискреційні повноваження суду.

Суду не надано переконливих доказів неналежності чи недопустимості наявного відеозапису з місця події. Наявні докази переконують суд, що відеозапис відповідає критерію достовірності фактичних обставин, відображених у ньому. Також, ОСОБА_1 підтвердив в судовому засіданні, що на відеозаписі зображений саме він і що його розмова з працівниками поліції відповідає дійсності.

Посилання захисника на те, що на відеозаписі відсутнє посилання на дату і час вчинення правопорушення, суд до уваги не бере, адже з дослідженого в судовому засіданні відеозапису чітко видно дату та час скоєння адміністративного правопорушення.

Твердження захисника на ту обставину, що водій ОСОБА_1 не міг зупинитися на вимогу працівників поліції, оскільки в його автомобілі відсутні дзеркала заднього огляду, суд відхиляє. Так, при дослідженні відеозапису чітко видно, що автомобіль працівників поліції наздоганяє автомобіль ОСОБА_1 за допомогою проблискового маячка червоного та синього кольору, що свідчить про порушення ним вимог п. 2.4. ПДР України.

Суд також розцінює поведінку ОСОБА_1 після зупинки керованого ним транспортного засобу (спочатку в категоричній формі відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; потім, начеб то, погоджується) як намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, тобто в його діях наявні порушення п. 2.5. ПДР України.

Щодо доводів захисника про неконкретність обвинувачення в частині невірного зазначення місця вчинення адміністративного правопорушення, а саме: в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено вулицю Центральну, якої немає в с. Сутківці, а до вулиці Кошового, де проживає ОСОБА_1 , останній не доїхав, то суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки Ярмолинецької селищної ради № 697 від 23.03.2022р. (а.с. 50) та пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, останній керував автомобілем в с. Сутківці спочатку по вулиці Соборній, а потім повернув на вулицю Козацьку. Працівники поліції здійснили зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , недалеко від місця проживання останнього ( АДРЕСА_3 ).

Отже, зазначення в протоколах серії ААБ № 164881 та серії ААБ № 165215 від 17 лютого 2022 року місця вчинення адміністративного правопорушення АДРЕСА_4 , не порушує вимоги ч.1 ст. 256 КУпАП.

Посилання захисту на ту обставину, що ОСОБА_1 не був присутній при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, а копії цих протоколів йому не направлялися, тому він був позбавлений права надати свої пояснення, що свідчить про порушення працівниками поліції вимог ч. 3 ст. 256 КУпАП, і, як наслідок, порушення його права на захист і недопустимості доказів протоколів про адміністративні правопорушення, то суд зазначає наступне.

Відповідно до припису частини 3 статті 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

В судовому засіданні встановлено, що, дійсно, копії протоколів про адміністративні правопорушення не вручалися ОСОБА_1 і він не надавав своїх пояснень, що свідчить про порушення вимог ч. 3 ст. 256 КУпАП.

Водночас, судом відновлені права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП. Останній знайомився з матеріалами справи, а також під час судового розгляду його права та законні інтереси захищав захисник адвокат Столяр М.В. Також в судовому засіданні ОСОБА_1 надавав свої пояснення.

Отже, порушення ч. 3 ст. 256 КУпАП, не є істотними і не свідчать про недопустимість доказів протоколів про адміністративні правопорушення серії ААБ № 165208 та серії ААБ № 165211 від 19.12.2021р.; серії ААБ № 164881 та серії ААБ № 165215 від 17 лютого 2022 року.

Таким чином, судом не встановлено підстав для застосування ч. 5 ст. 266 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 30, 245-249, 251, 252, 256, 266, 268, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Справу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 грн. 20 коп.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області.

Суддя А.В. Кульбаба