Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
03.03.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Пуканич Е. В. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2018 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Берегово, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, тимчасово непрацюючий,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..

Заслухавши думку представника Закарпатської митниці Держимтслужби Селеша О. Я., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, пояснення адвоката Пуканича Е., дані у попередніх судових засіданнях суду апеляційної інстанції, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Розгляд справи про порушення митних правил 03.03.2022 продовжується за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Пуканича Е. В., неявка яких, з огляду на приписи ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про час та місце розгляду справи вказаним особам надіслано відповідно до вимог закону, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи на інший день та даних про поважність причин своєї неявки ОСОБА_1 та його представник, адвокат Пуканич Е. В. не подавали. Окрім того, апеляційний суд не вбачає жодних підстав для чергового відкладення судового засідання на іншу дату з огляду і на те, що розгляд справи неодноразово відкладався, а саме: 13.01.2020,12.03.2020, 28.08.2020, 06.01.2021, 17.06.2021 за клопотанням ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Пуканича Е. В.
Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про поважність причин щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є слушними з огляду на таке.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 та його представник, адвокат Пуканич Е. В. не брали участі у розгляді справи у суді першої інстанції. При цьому, матеріали справи містять відомості про те, що повідомлення про розгляд справи місцевим судом особі, яка притягується до адміністративної відповідальності надсилались, однак дані про те, що ОСОБА_1 їх отримував у матеріалах справи відсутні. При цьому, жодних відомостей про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови у встановлений законом десятиденний строк, - також немає. Вищенаведене свідчить про те, що доводи апелянта, що зі змістом оскаржуваної постанови він ознайомився 23.07.2019, - не спростовані й заслуговують на увагу.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку із чим доводи про поновлення строку визнаються обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, а відтак строк поновлюється.
Разом з тим, щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для скасування судового рішення та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що такі є безпідставними.
Так, відповідно до вимог ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 482 МК України відповідальність за порушення митних правил настає у випадку переміщення або вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами митного органу.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 482 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України адміністративного правопорушення переміщенні через митний кордон України, поза митним контролем, тютюнових виробів іноземного виробництва торгової марки «Compliment 6 blue» у твердій упаковці без українських марок акцизного збору у кількості 12 000 пачок, тобто поза місцем розташування митного органу.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Фовріш А. Т., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в нього були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувалось представником ОСОБА_1 адвокатом Пуканичем Е. В. під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд вважає недоцільними доводи апелянта про те, що вина ОСОБА_1 у спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України з метою незаконного переміщення тютюнових виробів до Угорщини не доведена, а наявні в матеріалах справи докази жодним чином не підтверджують факт порушення ним митних правил за ч. 1 ст. 482 МК України, оскільки такими підтверджено лише факт виявлення в транспортному засобі тютюнових виробів. Відхиляючи твердження апелянта у цій частині, апеляційний суд констатує, що достовірність доказів, які містяться в матеріалах справи, котрі перевірені апеляційним судом на предмет належності, допустимості та достатності, не викликає жодних сумнівів. Доводи адвоката Пуканича Е. В. про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються беззаперечними доказами. Зокрема, у своїх поясненнях ОСОБА_1 визнав, що обставини, викладені у протоколі про порушення митних правил мали місце, він не заперечував той факт, що 28.06.2018 був затриманий прикордонним нарядом на державному кордоні при спробі перемістити тютюнові вироби через державний кордон біля прикордонного знаку № 144 в Угорщину. З пояснень також убачається, що ОСОБА_1 , на питання про те, чи усвідомлює він, що перетинаючи державний кордон поза пунктом пропуску, порушує митне законодавство України, - ОСОБА_1 чітко відповів: «Так, зараз усвідомлюю». Тому, будь-які доводи апелянта щодо того, що вина ОСОБА_1 не доведена жодними належними доказами, апеляційний суд відхиляє та визнає їх такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Також апеляційний суд бере до уваги і те, що зазначені пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з іншими, дослідженими під час розгляду апеляційної скарги доказами, які є належними, послідовними, достовірними, та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів.
Отже, апеляційний суд визнає, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними доказами, які досліджені та оцінені місцевим судом, відтак перевірені на предмет належності та допустимості у суді апеляційної інстанції.
Окрім цього, апеляційний суд визнає, що жодних порушень прав ОСОБА_1 при оформленні процесуальних документів, чи зауважень щодо їх змісту - немає. Так, з матеріалів справи убачається, що протокол про порушення митних правил складений у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , при цьому, вимоги чинного законодавства щодо оформлення процесуального документу та повідомлення особі про факт порушення нею митних правил були суворо дотримані.
На переконання апеляційного суду, твердження апелянта про те, що відкритим залишається питання на підставі чого суд першої інстанції встановив, що саме ОСОБА_1 (один із шістьох осіб, які були на місці події) мав намір перемістити тютюнові вироби через державний кордон поза митним контролем, а не хто-небудь із цих осіб, - є такими, що спростовуються вищенаведеними доказами та жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Доводи адвоката Пуканича Е. В. щодо того, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 172039 від 28.06.2018, складений відносно ОСОБА_1 не підтверджує факт вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 482 МК України, крім того, апелянт стверджує, що цей протокол розглянутий і постановою Берегівського районного суду від 23.10.2018 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , - апеляційний суд вказані твердження до уваги не бере, відхиляє їх з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 495 МК України та ст. 251 КУпАП доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються також Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді тощо.
Стаття 251 КУпАП також визначає, що саме є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до коментованої ст. 251 КУпАП, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмету доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання. Апеляційний суд визнає, що сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи про порушення митних правил безумовно відповідають вимогам вищевказаних статтей.
Між тим, твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 172039 від 28.06.2018 розглянутий, провадження у справі закрито, - апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не впливають на правильність, законність та обґрунтованість висновків місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 482 КУпАП.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції, врахувавши обставини справи, характер вчиненого правопорушення, дав належну оцінку наявним доказам, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 482 МК України, з дотриманням приписів ст. ст. 33 - 35 КУпАП, а тому накладене на ОСОБА_1 стягнення є таким, що відповідає, як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає, передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі стороною захисту в апеляційній скарзі не вказується.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що з метою підтвердження зазначених у апеляційній скарзі доводів стороною захисту не заявлялось клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, про призначення експертизи, тощо, і до апеляційної скарги не додано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України порушення митних правил.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Пуканичу Е. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Пуканич Е. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 482 МК України залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН