П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №300/283/19
Провадження № 3-в/936/3/2022
08 квітня 2022 року смт Воловець
Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Софілканич О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт за ст.183-1 КУпАП, призначеного постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 03.04.2019 р. по справі № 300/283/19 у звязку із закінченням строків давності виконання судового рішення,
в с т а н о в и л а:
17.02.2022 року порушник ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про вирішення питання про давність виконання судового рішення зокрема, постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 03.04.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.
Заяву обґрунтовує тим, що зазначена постанова суду від 03.04.2019 року, що набрала законної сили 16.04.2019 року, залишається без виконання більше двох років у звязку з відмовою Нижньоворітської територіальної громади примати його для відбування суспільно корисних робіт, у звязку із з відсутністю коштів які необхідно оплачувати. Також, посилається на те, що заборгованість по аліментах він погасив у повному обсязі у березні 2021 р. і на теперішній час аліменти сплачує кожного місяця. На підставі наведеного, просить суд вирішити питання про давність виконання постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 03.04.2019 року та звільнити його від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.
У судове засідання представник Мукачівського РС з питань пробації не з"явився, проте надав заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримує.
В суд порушник ОСОБА_1 не з"явився про час та місце розгляду був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суддя приходить наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Відповідно до статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.
Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить поняття строків давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R(91)1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.
Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).
Дослідивши матеріали заяви, проаналізувавши доводи порушника, встановлено, що ОСОБА_1 не ухиляється від виконання суспільно корисних робіт, оскільки Нижньоворітська територіальна громада не має можливості надати йому такі роботи у зв`язку із відсутністю коштів для їх оплати. Також, із розрахунком по сплаті аліментів Воловецького ВДВС у Мукачівському районі Закарпатської області підтверджено, що заборгованість по аліментах у ОСОБА_1 відсутня.
Крім цього, з часу набрання законної сили постановою суду про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт минуло більше ніж два роки.
На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , його слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.303, 304 КУпАП, суддя,-
постановила:
Заяву ОСОБА_1 про вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт за ст.183-1 КУпАП, призначеного постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 03.04.2019 р. по справі № 300/283/19 у звязку із закінченням строків давності виконання судового рішення - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ст. 183-1 КУпАП призначеного постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 03.04.2019 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд протягом десяти днів з дня її ухвалення.
Суддя Софілканич О.А.