ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку

на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги

09 березня 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., перевіривши клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , - визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави, судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп..

На вказану постанову суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення суду та скасувати постанову суду першої інстанції, як необґрунтовану.

Свої вимоги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду обґрунтовує тим, що перебував за кордоном згідно трудового договору.

Перевіривши матеріали справи та доводи апелянта ОСОБА_1 в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати.

ЄУНСС №725/8607/21 Головуючий у І інстанції: Войтун О.Б.

Провадження №33/822/174/22 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія ст. 294 КУпАП

Частина 2 статті 294 КУпАП передбачає, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова районного суду відносно ОСОБА_1 була винесена судом 22 грудня 2021 року. Апеляційна скарга на вказану постанову подана апелянтом, лише 01 березня 2022 року, що підтверджується відтиском штемпеля вхідної кореспонденції суду, тобто поза межами встановленого законом строку на її оскарження.

Так, з постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні 22 грудня 2021 року.

З досліджених судом матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 було належним чином сповіщено про розгляд справи 22 грудня 2021 року о 14 год. 10 хв., про що свідчить наявна в справі підписка, відібрана в останнього 01 грудня 2021 року, яка засвідчена його підписом.

В своїх доводах про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 22 грудня 2021 року, ОСОБА_1 посилається на те, що перебував за кордоном згідно трудового договору.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити умови договору та терміни перебування ОСОБА_1 за кордоном, оскільки він іноземною мовою, а його перекладу останнім не надано.

Окрім того, ОСОБА_1 знав, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який в подальшому буде розглядатися в судовому порядку, проте апелянт не вжив всіх можливих заходів для того, щоб бути присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, а також подання апеляційної скарги на рішення суду І-ї інстанції від 22 грудня 2021 року в межах строків, передбачених ст. 294 КУпАП.

Варто уваги й те, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу, однак належних дій не вчинив та відповідних доказів не надав.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (вирішеної справи/остаточного судового рішення), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Також, слід звернути увагу на те, що апелянт мав можливість дізнатися про прийняте рішення вже після судового розгляду, шляхом звернення з клопотанням про надання копії постанови суду та у визначений ст. 294 КУпАП строк, подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не навів обґрунтованих підстав для поновлення строку на оскарження судового рішення та не надав суду відповідних доказів, на які посилається в своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому в поновленні строку останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Керуючись ст. 289, 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити в задоволенні клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу із доданими матеріалами повернути апелянту.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська