Справа №: 486/1597/21 Провадження № 3/486/19/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Коршак О.В.,

за участю: прокурора Руденка О.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибужжя Доманівського району Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, який до 12.10.2020 року обіймав посаду пожежного-рятувальника 27 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Миколаївській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 479 від 16.09.2021 року, ОСОБА_1 , який до 12.10.2020 року обіймав посаду пожежного-рятувальника 27 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Миколаївській області та являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст. 45 вказаного Закону, після звільнення зі служби 12.10.2020 року, невчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування, подав декларацію за 2020 рік після звільнення 26.05.2021 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. На підставі вказаного притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та пояснив, що він дійсно вчасно не подав декларацію після звільнення.

З`ясувавши правові позиції сторін у справі про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що наказом № 44 від 01.03.2019 року ГУ ДСНС України у Миколаївській області, сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 було призначено на посаду пожежного-рятувальника 27 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Миколаївській області (а.с. 29).

Таким чином, будучи пожежним-рятувальником 27 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Миколаївській області ОСОБА_1 , обіймав посаду пожежного-рятувального та згідно пп. д п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", відносився до суб`єкту, на якого поширюється дія вказаного закону та зобов`язаний подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Наказом ГУ ДСНС України у Миколаївській області № 216 від 12.10.2020 року сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , пожежного-рятувальника 27 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Миколаївській області, було звільнено зі служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу з 12.10.2020 року (а.с. 30).

28.10.2020 року ОСОБА_1 ознайомлений із пам`яткою при звільненні із служби цивільного захисту (роботи) осіб начальницького складу та державних службовців ДСНС України, а саме: щодо вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (а.с. 28).

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах а) і в) пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був подати електрону декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність, а саме до 01.04.2021 року. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Зі скріншоту сторінки веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що ОСОБА_1 , декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення з посади пожежного-рятувальника 27 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Миколаївській області, подав 26.05.2021 року о 22.09 год., тобто поза межами строку визначеного Законом (а.с. 12).

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та відносячись до суб`єкта, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», порушив встановлені Законом терміни подання декларації, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об`єктивних причин, які б вказували на поважність пропуску строку подачі декларації, ОСОБА_1 не наведено.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року з наступними змінами і доповненнями, корупційне правопорушення, це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

За такого, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення.

При цьому судом враховується, що статтею 49 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено обов`язок державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, а також юридичних осіб публічного права перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють, відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

02.04.2021 року уповноваженою особою ГУ ДСНС України у Миколаївській області було виявлено факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації після звільнення, про що того ж дня направлено повідомлення до НАЗК (а.с. 17).

Зазначене свідчить про те, що відповідні компетентні органи виявили вчинення ОСОБА_1 правопорушення не пізніше 02 квітня 2021 року.

Зі змісту запиту посадової особи органу, працівник якого склав протокол про адміністративне правопорушення, можна зробити висновок, що він був обізнаний про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації саме у квітні 2021 року (а.с. 32).

Таким чином, на переконання суду, саме 02 квітня 2021 року і є датою виявлення адміністративного правопорушення, і саме з цієї дати органу, який складав протокол, вже було достеменно відомо про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Разом з цим, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено тільки 16.09.2021 року.

Оскільки, відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення (02 квітня 2021 року), то суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення могло бути накладено не пізніше 02 жовтня 2021 року.

При цьому суд не може погодитись з висновком уповноваженої особи Миколаївського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про те, що адміністративне правопорушення вчинене 02 квітня 2021 року, було виявлено в момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме 16.09.2021 року, оскільки виявлення правопорушення та складання щодо нього протоколу не є тотожними поняттями.

Диспозицією ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність в даному випадку за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Зазначене правопорушення починається з дня коли суб`єкт декларування повинен був подати, але не подав декларацію, та триває до припинення правопорушення суб`єктом декларування, тобто до дня подання останнім, декларації з порушенням встановлено законом строку.

Як вбачається з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно було допущено несвоєчасну подачу декларації при звільненні, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, однак, вказане порушення було ним самостійно припинено, шляхом подачі декларації за 2020 рік після звільнення - 26.05.2021 року. Таким чином, правопорушення було припинено 26.05.2021 року належним виконання обов`язку, а тому не може вважатись триваючим.

Оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, то для наявності об`єктивної сторони такого правопорушення закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльність).

Для встановлення ознак складу цього правопорушення необхідно підтвердження одночасно ознак таких двох обставин: 1) наявність акту несвоєчасного подання е-декларації; та 2) відсутність поважних причин щодо неподання е-декларації у визначений законом строк.

Таким чином, з аналізу зазначених норм закону вбачається, що адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, є виявленим з дня коли про його вчинення суб`єктом декларування стало відомо посадовим особам компетентного органу, яким, за даною категорією справ, є не тільки Національне агентство з питань запобігання корупції, а і національна поліція.

Посадова особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення вважає, що днем виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є день складання протоколу. В обґрунтування своєї позиції до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією працівник поліції долучив науково-експертний висновок підготовлений у відділі проблем державного управління та адміністративного права Інституту держави і права ім.В.М. Корецького Національної академії наук України (а.с. 34-36), де зазначено, що визначений ст. 254 КУпАП строк для складання протоколу починає свій відлік лише після того, як в посадової особи буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення.

При цьому судом не приймаються доводи науково-експертного висновку, який не ґрунтується на жодній нормі закону, а Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено жодних виключень щодо обчислення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією категорією справ.

Зазначені доводи можуть привести до необґрунтованості продовження (пролонгації) строку накладення адміністративного стягнення за корупційні правопорушення, визначеного ст. 38 КУПАП, що суперечить основним засадам процесуальної діяльності, визначеної Законами України.

На переконання суду диспозицією ч.4 ст. 38 КУпАП прямо передбачені строки накладення адміністративного стягнення з урахуванням дня виявлення правопорушення посадовими особами компетентного органу, а не з моменту здобуття можливості у посадової особи компетентного органу здійснити процесуальні дії за участі особи, яка вчинила правопорушення, що пов`язано з правовими наслідками при визначенні строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, а також з оцінкою доказів, щодо їх допустимості з огляду на отримання у межах цих строків.

У зв`язку з наведеним, суд, дійшовши до висновку про неможливість застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку із закінчення встановлених ст.7 ст. 247 КУпАП строків, вважає необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити.

Керуючись ст.ст. 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 283, 284, 285; ч.3 ст. 38, п.7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі п.7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Южноукраїнського міського суду Олександр Іванович Савін