ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 лютого 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресом: АДРЕСА_1 , - притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Держави судовий збір в розмірі 496,20 грн..

Згідно постанови суду, 07 грудня 2021 року приблизно о 00:10 год. в м. Чернівці по вул. З.Космодемянської, біля будинку №4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мерседес Бенц н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу алкотестер Драгер 7510, результат позитивний 0,57 проміле. Своїми діями порушив п.2.9А Правил дорожнього руху України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою, так як вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив порушення вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

ЄУНСС №727/12067/21 Головуючий у І інстанції: Літвінова О.Г.

Провадження №33/822/163/22 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

На його переконання, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим вказана постанова підлягає скасуванню.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували сам факт керування ним транспортним засобом Мерседес Бенц, а тому протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, складений незаконно та за відсутності правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Стверджує, що він на той час не керував транспортним засобом, а взагалі знаходився біля нерухомого автомобіля та не виконував функції водія (не був учасником руху - безпосередньо не брав участі у процесі руху на автодорозі), то в його діях взагалі відсутній склад такого адміністративного правопорушення, а також знаходження біля транспортного засобу, який знаходиться в нерухомому стані, навіть особи в нетверезому стані, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Вказує про те, судами першої інстанції було досліджено один і той самий відеозапис, проте у постанові від 11.02.2022 року, суд першої інстанції спотворив докази та перейняв на себе функцію обвинувачення, оскільки зазначив відомості, які взагалі не відповідають дійсності, а саме те, що ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом.

О крім того, вважає, що працівниками патрульної поліції не доведено належними та допустимими доказами факт керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а також, що працівниками поліції його не було зупинено під час керування транспортним засобом.

Просить скасувати постанову районного суду, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , заслухавши пояснення адвоката Бігусяк В.С., який представляв інтереси останнього, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, згідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за невиконання зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступними доказами.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №331991, згідно якого 07.12.2021 о 00 год. 10 хв. в м. Чернівці, вул. З.Космодемянської, 4, останній керував транспортним засобом Мерседес Бенц н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Alcotest Drager 7510, результат позитивний 0,57 проміле, чим порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

На думку суду, даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення. Крім того, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від надання пояснень по суті порушення відмовився, вказано, що надасть в суді. Протокол власноручно підписано ОСОБА_1 , будь яких заперечень чи зауважень не заявлено.

Окрім того, проведення працівниками поліції огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та його вина в керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння доводиться відеозаписами СЕ-00111, СЕ-00109, СЕ-00114 наявними в матеріалах адміністративного провадження, та які узгоджуються з іншими матеріалами справи і у своїй сукупності свідчать про вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів видно, що огляд проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 таких ознак: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці. З актом огляду ОСОБА_1 погодився, що засвідчив своїм підписом.

Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився за допомогою Alcotest Drager 7510, на місці зупинки транспортного засобу, результат якого склав 0.57 ‰, відповідно до роздруківки.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази є належними та допустимими й доводять ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта в частині того, що він не керував транспортним засобом не відповідають дійсності та жодним чином не доводяться останнім, й такі доводи ОСОБА_1 є нічим іншим, як способом уникнення відповідальності за вчинене.

Отже, вина ОСОБА_1 повністю доведена матеріали справи, які підтверджують стан його сп`яніння. Будь-яких зауважень, доповнень чи пояснень правопорушником надано не було. Крім того, дії працівників поліції, з огляду на заперечення керування транспортним засобом апелянтом, не були ним оскаржені в порядку адміністративного судочинства.

Підстав не довіряти наявним в матеріалах справи доказам немає.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, працівниками поліції проведено огляд у відповідності до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції.

Районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема і відео з бодікамер поліцейських та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, як про те апелює ОСОБА_1 - немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 лютого 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська