Справа № 740/6523/21 Головуючий у 1 інстанції Гагаріна Т. О.
Провадження № 33/4823/88/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 січня 2022 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 10.11.2021 о 01 год. 30 хв. в м. Ніжині по вул. Вокзальна керував автомобілем Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Обстеження проводилось алкотестером «Драгер», результат якого становить 0,26 проміле. Від додаткового огляду на стан сп`яніння в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 "а" ПДР.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що йому не були роз`яснені його права та яка настає відповідальність за вчинене. Крім того, йому не повідомили працівники поліції причини зупинки. Вказали, якщо він не надасть документи, машину забере евакуатор на штраф майданчик. Запропонували пройти тест на алкогольне сп`яніння, на що він погодився, продув прилад Драгер два рази, а на третій раз прилад показав наявність алкоголю. Зазначає, що працівники поліції не пред`явили йому, що прилад «Драгер» має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку. Тому вважає, що показання приладу «Драгер» є неналежними доказами. Працівники поліції запропонували йому поїхати на вокзал і там при свідках скласти протокол про адміністративне правопорушення, сказали що в ньому писати, запевнили його, що протокол далі нікуди не піде. У разі незгоди сказали, що заберуть автомобіль. Це можуть підтвердити свідки, які були у нього у транспортному засобі.

В судове засідання апеляційного суду правопорушник не з`явився, про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином. Враховуючи вказані обставини, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п 2.9 ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився із застосуванням приладу «Драгер».

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються відеозаписом працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», за результатами якого наявність алкоголю у ОСОБА_1 становить 0,26%, отже, він перебував у стані алкогольного сп`яніння; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких в їх присутності ОСОБА_1 повідомив, що вживав спиртне, а потім керував автомобілем, від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, продув прилад «Драгер», результат тесту становить 0,26%. З результатом згоден (а.с.4, 5).

Також з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що зауважень на дії працівників поліції він не висловлював, не заперечував результат приладу «Драгер», сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку не вимагав, від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівниками поліції був дотриманий. Тому твердження апелянта про протилежне не є слушними.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 сам вказав, що випив 0,5 пива, після чого керував автомобілем. Продув «Драгер» який показав 0,26 %. В лікарню на медичне обстеження їхати відмовляюсь. З результатом тесту згоден. Та поставив свій підпис.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що твердження апелянта про те, що працівники поліції диктували йому, що писати в протоколі про адміністративне правопорушення, є захисною версією, з метою уникнути відповідальності.

Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Твердження апелянта про неналежно проведений огляду на стан виявлення алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки такий проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів та із застосуванням технічних засобів відеозапису, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та результаті спеціального технічного засобу «Драгер», які містять підпис ОСОБА_1 , який зауважень до змісту процесуальних документів не мав, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що ОСОБА_1 , роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, та роз`яснено процесуальні права, тому працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Інші твердження апелянта, зокрема про те, що йому не повідомили працівники поліції причини зупинки, висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 , накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступені його вини.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко