Справа № 199/77/22
ПОСТАНОВА

іменем України

31.01.2022 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Єхегнадзор (Арменія), проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.12.2021 року серії ВАВ №309101, складеного на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який після доопрацювання надійшов до суду з ГУ НП України в Дніпропетровській області, останній «29.12.2021 року о 14-00 за адресою: АДРЕСА_2 , порушив вимогу ТЗП серії АА № 197816 від 29.12.2021 року, а саме вимогу заборону на вхід до місця проживання або перебування потерпілої особи строком на 10 діб».

ОСОБА_1 до суду не з`явився.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 враховую те, що останній був належним чином повідомлений шляхом направлення поштового та SMS повідомлення, яке він особисто та завчасно отримав відповідно довідки про доставку SMS, у судове засідання на 31.01.2022 року, на яке у зазначений час та місце до суду не з`явився.

Вважаю, що ОСОБА_1 був судом належним чином повідомлений про явку у судове засідання 31.01.2022 року.

Крім того до суду не надходили заяви або клопотання ОСОБА_1 про неможливість розгляду справи за його відсутності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

З огляду на викладене, вказані дії ОСОБА_1 як особи, на якого складено протокол про адміністративне правопорушення та який підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, свідчать про обізнаність про розгляд справи та невжиття заходів для явки до суду, що може свідчити про усталену практику щодо штучного, свідомого затягування часу розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 особисто та завчасно отримав SMS повідомлення, вважаю можливим здійснити судовий розгляд зазначеної справи за відсутності останнього, оскільки це не суперечить імперативній нормі частини 2 ст. 268 КУпАП, та ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, про дату, місце та час розгляду справи, SMS повідомленням.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП в частині зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме місце проживання та реєстрації, оскільки не зазначена область, в якої той проживає.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до п.п. 2.2. Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» в протоколі про адміністративне правопорушення не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений.

П. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , всупереч зазначеної Інструкції має місто виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а саме в розділі «склад адміністративного правопорушення»

Також слід зазначити, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_1 , передбачає вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , зазначено, що останній «порушив вимогу ТЗП серії АА № 197816 від 29.12.2021 року, а саме вимогу заборону на вхід до місця проживання або перебування потерпілої особи строком на 10 діб».

Разом з тим, слід вказати, що неприпустимо викладення в протоколі про адміністративне правопорушення обставин об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення у вигляді будь-якого скорочення, яке є незрозумілим.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі.

Так, звертаю увагу на відсутність в матеріалах справи доказів про застосування до ОСОБА_1 термінового заборонного припису.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Разом з тим, хоча в протоколу про адміністративне правопорушення в графі «Потерпілий (і)» вказано, що потерпілою за даною справою є « ОСОБА_2 », але в графі «Правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду» вказано, що матеріальної шкоди «не заподіяно», та в викладі в графі «Склад адміністративного правопорушення», відсутні обставини скоєння ОСОБА_1 відносно вказаної особи складу інкримінованого адміністративного правопорушення, відсутні відомості, що певній особі заподіяно моральну, фізичну шкоду.

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду надано рапорт працівника поліції від 29.12.2021 року.

Однак, в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, тому і вищевказаний рапорт не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, враховуючи, що органом поліції не виконано судове рішення, яким справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повернуто до ГУ НП України в Дніпропетровській області для належного оформлення у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Таким чином, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_3 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов