Справа № 309/2519/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.02.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю секретаря судових засідань Чейпеш С.І., прокурора Вакули Ю.В., правопорушника ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лемака В.Я., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/613/21 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Стеця М.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 20.08.2021.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , поліцейський взводу №1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУ НП в Закарпатській області, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення №14 від 11.07.2021 та постанови судді від 20.08.2021 вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду поліцейського взводу №1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУ НП в Закарпатській області з 25.03.2021, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, згідно підпункту з) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону Ук4раїни «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 01.04.2021), а саме 03.04.2021 опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
В апеляційній скарзі, адвокат Стець М.І. в інтересах ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом необґрунтовано не прийнято до уваги доводи сторони захисту стосовно відсутності вини ОСОБА_1 та його намагань подати завчасно щорічну декларацію, однак так несвоєчасне її подання було зумовлено як технічними причинами, так і невеликою кількістю часу на її подання, поряд із завантаженістю ОСОБА_1 у зв`язку з проходженням первинної професійної підготовки та складанням в управлінні кадрового забезпечення документів, пов`язаних із прийняттям його на службу до поліції. На переконання захисника ОСОБА_1 пробував подати декларацію 30.03.2021, однак у зв`язку із технічними проблемами із завантаженістю сайту він не зміг цього зробити.
31.03.2021 ОСОБА_1 відправився на навчання до Львівській області, де до 03.04.2021 був позбавлений можливості подати декларацію, через неможливість користування комп`ютерною технікою. 03.04.2021 при першій можливості одразу перевірив, чи була подана декларація 30.03.2021 та, виявив, що таку не подано, одразу подав її. Також захисник зазначає, що ОСОБА_1 визнає вину у вчиненому повністю, однак просить зауважити, що останнього було покладено в нерівні умови, оскільки в нього на подання щорічної декларації було тільки п`ять днів, при цьому умислу та мотивів на уникнення подання декларації до 01.04.2021 не мав, що про що свідчить послідовність дій ОСОБА_1 , зокрема неодноразові звернення з електронними листами до НАЗК з поясненнями про причини несвоєчасного неподання декларації. Окрім того, захисник посилається на те, що порушений ОСОБА_1 строк подання декларації хоча формально і містить ознаки діяння, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, однак через малозначність не становить великої суспільної небезпеки та не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди суспільству та державі. Поряд із зазначеним просив врахувати і те, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі й за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, затримав подання декларації на незначний термін часу, вживав заходів для повідомлення НАЗК та ГУ НП про причини несвоєчасного неподання декларації, тому його дії не становлять великої суспільної небезпеки. Просить постанову скасувати, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням на підставі ст.22 КУпАП, а провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лемака В.Я., які підтримали доводи апеляційної скарги; прокурора Вакулу Ю.В.. яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Обставини, за яких ОСОБА_1 скоїв передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП адміністративне корупційне правопорушення, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч.1 ст.172-6 цього Кодексу відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення № 14 від 11.07.2021 підтверджено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду поліцейського взводу №1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУ НП в Закарпатській області з 25.03.2021, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, згідно підпункту з) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 01.04.2021), а саме 03.04.2021 опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
Факт того, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією та зобов`язаний подавати електронні декларації підтверджується: витягом з наказу ГУ НП в Закарпатській області від 25.03.2021 за №65 о/с, згідно якого ОСОБА_1 прийнято на службу в поліцію, поліцейським взводу №1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУ НП в Закарпатській області з 25.03.2021; рекомендаціями для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», з якими ознайомився ОСОБА_1 25.03.2021.
Обставина щодо обов`язку подання щорічної декларації ОСОБА_1 та його захисником не заперечується.
Факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 електронної декларації за 2020 рік підтверджується повідомленням від 09.04.2021 №48/106/01/17-2020 про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 у період з 01.01.2021 по 03.04.2021; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП адміністративного правопорушення,- несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший оперуповноважений відділу оперативних розробок Закарпатського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Токарчик М.М., був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення чи фальсифікації протоколу, і, що він зацікавлений у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту, відповідно, під час розгляду справи місцевим та апеляційним судами, у зв`язку із чим, апеляційний суд приходить до висновку, що оперуповноважений Токарчик М.М. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Доводи апеляційної скарги про те, що при поданні декларації у діях ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки пропуск терміну подачі електронної щорічної декларації за 2020 рік стався з поважних причин, а саме, у зв`язку з технічними проблемами в роботі сайту НАЗК, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення, суб`єктивною стороною якого є як умисел, так і необережність.
Із вищенаведених підстав, як такі, що не спростовують факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної електронної декларації та, відповідно й на висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 вжив усіх необхідних та можливих з його боку заходів для своєчасної подачі електронної декларації, а порушення терміну подачі декларації сталося з технічних причин, та коротким проміжком часу, власної завантаженості у зв`язку з прийняттям на службу та які не залежали від його волі та бажання, і які самостійно не зміг усунути.
Доводи апеляційної скарги, на які посилається захисник як на поважну причину несвоєчасного подання декларації, не виправдовують його бездіяльності протягом хоч і незначного періоду, який відповідно до закону тривав три дні, є непідтвердженими, апеляційний суд відхиляє їх як такі, що жодним чином не впливають на висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного корупційного правопорушення та про кваліфікацію його дій за ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що у ОСОБА_1 було достатньо часу для подання електронної декларації та враховує і те, що обов`язок на подання електронної декларації в нього виник не вперше, оскільки така ним востаннє подавалась 24.03.2021, як кандидата на посаду.
Також апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 30.03.2021 подавав щорічну декларацію, однак через поганий Інтернет та перезагрузку сайту він не зміг перевірити чи така була подана, оскільки згідно даних зазначеної вище послідовності дій користувача ОСОБА_1 , такий 30.03.2021 не здійснював жодної спроби подати декларацію на офіційному веб-сайті НАЗК. Як слідує з вказаної послідовності дій, після призначення його на посаду 25.03.2021 ОСОБА_1 вперше увійшов до системи за допомогою ЕЦП 03.04.2021 о 23 год.16 хв., після чого ним відразу була подана щорічна декларація.
Також суд відхиляє доводи захисника Стеця М.І. про те, що ОСОБА_1 не може вважатися суб`єктом декларування з посланням на те, що з копією наказу про призначення його на посаду він не ознайомлювався до 01.04.2021, оскільки ОСОБА_1 вважається прийнятим на посаду поліцейського саме з дати вказаної в наказі. Дата ознайомлення працівника з наказом про прийняття на роботу (призначення на посаду) жодним чином не впливає на факт набуття ним відповідних повноважень згідно наказу про прийняття на роботу, а отже не має якогось самостійного правового значення в аспекті розгляду даної справи. При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_1 визнав, що 25.03.2021 отримав жетон поліцейського та проходив відповідні інструктажі, а отже йому було достеменно відомо про прийняття його на посаду з вказаної дати. Окрім того, 25.03.2021 ОСОБА_1 під розписку ознайомився з рекомендаціями для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», в яких в тому числі було роз`яснено обов`язок подання щорічної декларації.
Окрім того, апеляційний суд також бере до уваги і те, що статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» органи поліції віднесено до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, а відповідно до статті 255 КУпАП органи внутрішніх справ (Національної поліції) уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, що апеляційним судом не встановлено порушення порядку збирання доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду взяв до уваги обставини справи, ступінь вини ОСОБА_1 та дані про його особу, і дійшов висновку про доцільність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., що, на думку апеляційного суду, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Щодо посилання захисника Стеця М.І. на необхідність застосування ст.22 КУпАП суд зазначає наступне.
Відповідно ст.22 КУпАП, при малозначності правопорушення суддя може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, проте законодавство не містить їх або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі правопорушення, які не становлять шкідливості й не завдають збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.
Разом з тим, у випадку вчинення ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією, не може визнаватись малозначним, навіть з огляду на позитивні дані про особу, оскільки вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягають на встановлений порядок діяльності органів влади, а також порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади.
Апеляційний суд погоджується з висновками, викладеними в оскаржуваному рішенні, що звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією на підставі ст.22 КУпАП, не буде відповідати загальним засадам запобігання та протидії корупції в державі.
Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови відхиляються, оскільки такі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, у зв`язку із чим, постанова судді місцевого суду як законна та обґрунтована залишається без зміни.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; положення ст.294 КУпАП у частині перегляду справи апеляційним судом у межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано таких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Стеця М.І., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 20.08.2020, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП,- без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в каса2ційному порядку не підлягає.

Суддя