ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/76/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Черніцького І.Р. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні в дохід держави.

Згідно постанови 27 листопада 2021 року о 13 год. 58 хв. в м. Тернопіль по вул. Дружби-Миру, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai IX-35», державний номерний знак « НОМЕР_1 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 7510» ARLM-0285 (повірка чинна до 12 квітня 2022 року), результат 0,57 % проміле. Водій з результатом не погодився та проїхати в найближчий медичний заклад відмовився.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Черніцький І.Р. просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2021 року - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що рапорт працівника поліції не може бути належним доказом по даній справі. Зазначає, що працівники поліції, під час спілкування з ОСОБА_1 , не повідомили йому які саме ознаки алкогольного сп`яніння вони виявили, а лише запропонували пройти такий огляд за допомогою технічного приладу. ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 . Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, а також відмовився проїхати до медичного закладу, тому його дії не свідчать про порушення ним п. 2.9 (а) ПДР України, у зв`язку з чим кваліфікація його дій за ознаками керування автомобілем у стані сп`яніння є неправильною і не підтверджується наявними у справі доказами.

Заслухавши доводи захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції в цьому випадку не дотримався вказаних вимог закону і залишив поза увагою, не встановивши обставин, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції вказаної статті нею передбачено відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В оскарженій постанові суд першої інстанції вказав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, викладені у постанові обставини, які суд першої інстанції визнав доведеними, та наявні у цій справі докази не підтверджують таку кваліфікацію дій ОСОБА_1 .

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021 року) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу газоаналізатор Alcotest Drager 7510 ARLM-0285, однак не погодився з результатами цього огляду та заперечував наявність у нього стану сп`яніння.

Даний факт незгоди ОСОБА_1 з результатом огляду підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 27 листопада 2021 року серії ААБ №258412; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому ОСОБА_1 зазначив, що не згідний з результатом; рапортом поліцейського взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Манян М.В. від 27 листопада 2021 року; даними, що зафіксовані на диску з відео фіксацією вчиненого правопорушення.

За змістом ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, з результатами огляду на стан сп`яніння проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 з результатом проведеного поліцейським огляду не погодився і проїхати в найближчий медичний заклад відмовився, однак дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення ним вимог п.2.9 а ПДР України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку за обставин незгоди водія ОСОБА_1 з результатами огляду працівниками поліції на стан сп`яніння на місці зупинки результати такого огляду відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП були лише підставою для направлення водія в заклад охорони здоров`я, а не доказом наявності стану сп`яніння.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тобто порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином інкриміноване ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху та відповідна кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП за ознакою керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не підтверджено наявними у справі доказами, оскільки відповідно до вимог ст.266 КУпАП та відповідних підзаконних актів належним доказом таких обставин є акт медичного огляду складений у закладі охорони здоров`я та медичний висновок, виданий за результатами такого огляду, які в матеріалах цієї справи відсутні.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за ознакою відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаним обставинам при винесенні рішення судом першої інстанції не було дано належної оцінки, у зв`язку із чим було постановлено помилкове рішення.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення ним вимог п.2.9 а ПДР України, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Черніцького І.Р. - задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя