Справа 349/1566/21
Номер провадження 3/350/18/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2022 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Бейко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Адміністративне правопорушення вчинено за таких обставин:

16.10.2021 о 18.00 год. по автодорозі М-12, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», н.з. НОМЕР_1 , буксируючи напівпричіп «Renders ROC 12/27», н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем «BMW Х6», н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збиткам. Вказаними діями водій порушив вимоги п.п.10.9 Правил дорожнього руху (далі за текстом - ПДР), за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Окрім цього, згідно протоколу серії ДПР 18 №233616, 16.10.2021 о 18.00 год. на автодорозі М-12 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес Бенц», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора №2270, у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №10577, результат огляду становить 1.63 проміле.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнав повністю та у вчиненому щиро розкаявся, однак не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував. Пояснив, що 16.10.2021 приблизно о 18:00 год., рухаючись заднім ходом скоїв зіткнення з автомобілем «BMW Х6», н.з. НОМЕР_3 , водієм якого був ОСОБА_2 . В цей час, поруч проїжджали працівники поліції, які зупинившись на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі за текстом - ДТП), запитали чи потрібна їм допомога. Водій ОСОБА_2 запропонував йому не оформлювати ДТП за участю працівників патрульної поліції, а самостійно скласти європротокол, з чим він погодився, проти чого не заперечили і самі патрульні, бачачи, що складенню європротоколу сприяють всі умови, зокрема відсутність у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, і після цього залишили місце ДТП. В ході самостійного оформлення обставин ДТП, ОСОБА_2 зателефонував страховику, який повідомив, що враховуючи розмір можливих відшкодувань внаслідок ДТП, водіям потрібно викликати працівників поліції і щоб саме вони склали адміністративні матеріали. З моменту коли поліцейські залишили місце ДТП і до наступного їхнього виклику, пройшло майже чотири години, і в цей період часу, він знаючи, що за кермо більше не сяде і йому не потрібно буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку вищевикладеними обставинами, вжив певну кількість алкоголю. Коли приїхали поліцейські, то запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, проти чого він не заперечив. Встановивши факт алкогольного сп`яніння, патрульні склали на нього протокол про адміністративне правопорушення, хоча він неодноразово закликав їх цього не робити, оскільки вжив алкоголь після того, як керував автомобілем, однак вони не реагували на його зауваження. Враховуючи вищезазначене, просив визнати його невинуватим та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Щодо інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд зазначає наступне.

Зі змісту ст.124 КУпАП слідує, що об`єктивною стороною цього правопорушення є порушення правил дорожнього руху, яке привело до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст.124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.

Суддя не вправі вийти за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.

Виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , в ньому зазначено порушення останнім вимог п.10.9 ПДР, що призвело до настання ДТП.

Згідно п.10.9 ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, окрім його повного визнання вини, доведена такими дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №032483, який за своєю суттю є основоположним документом, на підставі якого особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, в якому, окрім іншого, зазначено відомості про посадову особу, яка склала даний протокол та особу, відносно якої він складений, суть вчиненого водієм адміністративного правопорушення та стаття, якою воно регламентоване. З протоколом ОСОБА_1 ознайомився, копію отримав, що засвідчено його підписом;

- додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №032483- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.10.2021 о 18 год. 00 хв., з якої вбачається схематичне відображення обставин вчиненої ОСОБА_1 ДТП;

- письмовими поясненнями та роздруківками фото світлин, які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Визначення у статті 38КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Як вбачається з п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З матеріалів справи та досліджених у суді доказів встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_1 було вчинено 16.10.2021, а тому на момент постановлення судового рішення закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, який встановлено ст.38 КУпАП.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, слід закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ч.2 ст.38 КУпАП.

Щодо інкриміновано ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд зазначає таке.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення, які полягають у :

- керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів;

- відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом п.1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення відповідної категорії.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП можливе лише у випадку наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння або його відмова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП, окрім іншого передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 ствердив, що транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував. Після спричиненої ним ДТП, працівники поліції, не заперечили проти складення ним та ОСОБА_2 «європротоколу», оскільки переконались, що вони не перебувають у стані сп`яніння та залишили місце ДТП. Знаючи, що він за кермо в цей день більше не сяде і йому не потрібно буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, вжив певну кількість алкоголю. Повторний виклик працівників поліції був зумовлений вимогою страховика. Ствердив, що він неодноразово закликав патрульних не складати протокол про адміністративне правопорушення, оскільки вжив алкоголь після того, як керував автомобілем, однак вони не реагували на його зауваження.

Суд звертає увагу на те, що ч.1 ст.130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, що в даному випадку інкримінується особі, стосовної якої складений протокол про адміністративне правопорушення. Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 виконуючи функції водія, тобто на момент керування транспортним засобом, знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з п.2.10 ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до п.33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Аналізуючи вищезазначені норм, приходжу до висновку, що у разі причетності водія до ДТП, на нього покладено обов`язок не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки) до проведення медичного огляду.

Разом з тим, у передбачених нормативно-правовими актами випадках, участь відповідних підрозділів Національної поліції у фіксуванні обставин ДТП не є обов`язковою, оскільки водії - учасники ДТП, мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, за умови дотримання таких умов:

- у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів;

- за умови відсутності травмованих (загиблих) людей;

- за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння;

- за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, надано протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі за текстом Акт огляду), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі за текстом Направлення на огляд водія транспортного засобу), відеозаписи, які містяться на багатофункціональному цифровому відеодиску «Verbatim DVD+R», рапорт працівника поліції відділення поліції №4 (м.Рогатин) ГУНП в Івано-Франківській області.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 16.10.2021 о 22 год. 30 хв. відносно ОСОБА_1 , який за своєю суттю є основоположним документом, на підставі якого особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, зазначено відомості про посадову особу, яка склала даний протокол та особу, відносно якої він складений, свідків, суть адміністративного правопорушення та стаття, якою воно регламентоване. Зокрема зазначено, що 16.10.2021 о 18 год. 00 хв. на автодорозі М-12 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес Бенц», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора №2270, у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №10577, результат огляду становить 1.63 проміле.

З акту огляду вбачається, що результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведений 16.10.2021 о 21 год. 50 хв. за допомогою спеціального технічного засобу, є позитивний 1,36 проміле.

З направлення на огляд водія транспортного засобу, складеного 16.10.2021 о 21 год. 55 хв. вбачається, що відносно ОСОБА_1 огляд у медичному закладі не проводився у зв`язку із відмовою.

Згідно ч.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до п.2 ч.1 розділу VII вищезазначеної Інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Оскільки відеофіксація, відповідно до ст.251КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, які містяться на багатофункціональному цифровому відеодиску.

З відеозапису «00000__0277» вбачається, що 16.10.2021 о 18:55 год. працівники поліції неодноразово запитують у ОСОБА_2 чи потрібна допомога поліцейських при оформленні ДТП, на що він відповідає, що допомога екіпажу поліції не потрібна, він відмовляється від оформлення ДТП і сказав, що вирішить ситуацію з іншим водієм особисто, після чого попрощався із патрульними, і відеозапис на цьому моменті зупинився.

З відеозапису «00000__0278» вбачається, як 16.10.2021 о 21:50 год. ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного приладу проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним - 1,63 проміле.

Проаналізувавши доводи ОСОБА_1 в сукупності з іншими адміністративними матеріалами, суд прийшов до висновку, що доводи останнього про те, що після спричиненої ним ДТП, працівники поліції, не заперечили проти складення ним та ОСОБА_2 «європротоколу» не знайшли свого спростування, оскільки відеофіксація подій відбувалась з порушенням вимог вищезазначеної Інструкції.

Оскільки різниця між першим і другим відеозаписом становить майже три години, суд вважає доводи ОСОБА_1 про те, що певну кількість алкоголю він вжив після того, як закінчував виконувати функції водія правдивими та такими, що не спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Більше того, суд вважає звернути увагу на таку важливу обставину, як на відсутність на першому відеозаписі претензій працівників поліції щодо стану сп`яніння ОСОБА_1 , що у свою чергу дозволило водіям, з дотриманням вимог чинного законодавства України скористатись своїм правом на складення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол»).

В даному випадку, проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння 16.10.2021 о 21:50 год., який виявився позитивним, не підтверджує факт наявності у нього стану алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом 16.10.2021 о 18:00 год.

Суд звертає увагу на те, що наявний у матеріалах справи рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника ВП №4 (м.Рогатин) ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій. Враховуючи, що дані рапорту не узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, а також із даними безпосередньо у судовому засіданні поясненнями ОСОБА_1 , суд вважає такий рапорт неналежним та недопустимим доказом винуватості останнього.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей про те, що 16.10.2021 особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в розумінні ст.130 КУпАП.

Вищезазначені істотні порушення норм чинного законодавства при провадженні у справі про адміністративне правопорушення свідчать про недотримання працівниками поліції норм чинного законодавства при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 , та унеможливлюють встановлення даних, поза розумним сумнівом, про його винуватість у інкримінованому йому правопорушенні, а тому суд визнає проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння недійсним, а докази, які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення на підтвердження його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення неналежними та не допустимими.

В силу вимог ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Згідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять, поза розумним сумнівом, вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.130 КУпАП України.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених частиною другою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя А.М. Бейко