Справа № 149/3258/21
Провадження № 33/801/140/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Михайленко А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 січня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 до адміністративної відповідальності за частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП і притягнуто його до адміністративної відповідальності за більш серйозне адміністративне правопорушення з числа вчинених, а саме за частиною другою статті 172-7 КУпАП, призначивши йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 570 (три тисячі п`ятсот сімдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн судового збору.

У постанові суду зазначено, що відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №471 та №472 від 08.11.2021, ОСОБА_1 являючись депутатом 8-го скликання Уланівської сільської ради, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в силу підпункту «б» та «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, а також суб`єктом адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст. 172-7 КУпАП «Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» в силу примітки до вказаної статті, 08.06.2021 року будучи присутнім на 8 сесії 8-го скликання Уланівської сільської ради, під час голосування за питання «Про обрання секретаря Уланівської сільської ради», яким передбачалося затвердження обрання секретарем сільської ради гр. ОСОБА_1 , не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, а також не повідомив сесію Уланівської сільської ради про виникнення у нього реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між приватним інтересом та представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та упередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень на сесії ради, який обумовлений приватним інтересом, оскільки це питання стосується особисто його та він зацікавлений стати в подальшому секретарем сільської ради, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-7 КУпАП.

Також ОСОБА_1 являючись депутатом 8-го скликання Уланівської сільської ради, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в силу підпункту «б» та «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, а також суб`єктом адміністративного правопорушення повязаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст. 172-7 КУпАП «Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» в силу примітки до вказаної статті, 08.06.2021 року будучи присутнім на 8 сесії 8-го скликання Уланівської сільської ради, під час голосування за питання «Про обрання секретаря Уланівської сільської ради», яким передбачалося затвердження обрання секретарем сільської ради гр. ОСОБА_1 , перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, тобто маючи суперечність між його приватним інтересом та представницькими повноваженням депутата Уланівської сільської ради Вінницької області, що відповідно впливає на об`єктивність та упередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання ним зазначених повноважень, вчинив дії та прийняв рішення шляхом голосування за вказане питання, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 січня 2022 року скасувати, провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції взагалі не досліджено обставини його участі у голосуванні, яким чином воно відбувалось, за яких умов, як він приймав участь у голосуванні, а також не досліджено питання наявності в нього саме реального конфлікту інтересів, а не потенційного.

Судом першої інстанції не було досліджено можливість збереження правомочності колегіального органу за умови неприйняття ним участі у голосуванні, не заслухано звукозапис сесії, не допитано свідків події, тощо.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що момент виявлення корупційного правопорушення не ототожнюється із часом складання протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, конкретної дати отримання УСР ГУНП у Вінницькій області відомостей про події, які мали місце на сесії Уланівської сільської ради Вінницької області 08.06.2021 матеріали справи не містять, а судом першої інстанції відповідне клопотання скаржника про витребування таких документів було проігнороване.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово та належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ст. 294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував та надав відповідні пояснення, а також було подано письмові заперечення.

Заслухавши пояснення прокурора, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №471 від 08.11.2021, ОСОБА_1 являючись депутатом 8-го скликання Уланівської сільської ради, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в силу підпункту «б» та «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, а також суб`єктом адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією,відповідальність за яке передбачена ст. 172-7 КУпАП «Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» в силу примітки до вказаної статті, 08.06.2021 року будучи присутнім на 8 сесії 8-го скликання Уланівської сільської ради, під час голосування за питання «Про обрання секретаря Уланівської сільської ради», яким передбачалося затвердження обрання секретарем сільської ради гр. ОСОБА_1 , не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, а також не повідомив сесію Уланівської сільської ради про виникнення у нього реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між приватним інтересом та представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та упередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень на сесії ради, який обумовлений приватним інтересом, оскільки це питання стосується особисто його та він зацікавлений стати в подальшому секретарем сільської ради, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, тобто неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №472 від 08.11.2021, ОСОБА_1 являючись депутатом 8-го скликання Уланівської сільської ради, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в силу підпункту «б» та «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, а також суб`єктом адміністративного правопорушення повязаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст. 172-7 КУпАП «Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» в силу примітки до вказаної статті, 08.06.2021 року будучи присутнім на 8 сесії 8-го скликання Уланівської сільської ради, під час голосування за питання «Про обрання секретаря Уланівської сільської ради», яким передбачалося затвердження обрання секретарем сільської ради гр. ОСОБА_1 , перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересу, тобто маючи суперечність між його приватним інтересом та представницькими повноваженням депутата Уланівської сільської ради Вінницької області, що відповідно впливає на об`єктивність та упередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання ним зазначених повноважень, вчинив дії та прийняв рішення шляхом голосування за вказане питання, яким скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Положеннями частини першої статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частина перша статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Статтею 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Однак, розглянувши справу по суті та зробивши висновок про наявність підстав для накладення на ОСОБА_1 стягнення за вчинення правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП, суд першої інстанції не дотримався вимог статті 38 КУпАП, зокрема щодо строку накладення адміністративного стягнення.

Так, частиною четвертою статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми слідує, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Керуючись принципом верховенства права і дотримуючись букви закону варто наголосити, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими особами (посадовою особою чи органом державної влади). При цьому складання протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).

Якщо до уповноваженого органу чи посадової особи надійшло повідомлення про вчинення особою порушення, пов`язаного з корупцією, то моментом виявлення порушення є час надходження цього повідомлення до відповідного уповноваженого органу, а якщо ідентичні повідомлення надійшли до різних органів, чи посадових осіб, уповноважених складати такі протоколи, моментом виявлення вважається перше (за часом отримання) надходження такого повідомлення до уповноваженого (органу чи особи). Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень КУпАП не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Як вбачається з матеріалів справи, першим (за часом отримання) надходженням повідомлення про вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень, було повідомлення уповноваженого органу - Офіс Генерального прокурора, яким отримано звернення депутатів Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, 08.07.2021, що підтверджується відбитком печатки (а.с. 23, 85), при цьому відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» прокуратура є спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції.

Також, з матеріалів справи видно, що звернення депутатів Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області містить повні дані як про суть порушень, так і про особу, яка їх вчинила.

Отже, правопорушення було виявлено уповноваженою особою 08.07.2021, при цьому згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24-х годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на положення п. 4 ст. 38 КУпАП шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, сплинув 08.01.2022.

У свою чергу, постанова по справі про адміністративне правопорушення, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень та накладено на нього адміністративне стягнення, винесена Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області 14.01.2022, тобто після закінчення шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що адміністративні матеріали про вчинення ОСОБА_1 вказаних правопорушень надійшли до суду першої інстанції 26 листопада 2021 року, тобто в межах строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно частини першої статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Постановою суду від 30.11.2021 року матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження і вказану справу було призначено до розгляду на 03 грудня 2021 року та з невідомих причин відкладено на 04 січня 2022 року.

Судове засідання, призначене на 04 січня 2022 року було відкладено на 12 січня 2022 року та в подальшому знову відкладено на 14 січня 2022 року, коли і було здійснено розгляд справи по суті та винесено постанову.

Згідно частини четвертої статті 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про корупційні правопорушення зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Відтак, суд першої інстанції у передбаченому законом порядку мав право зупинити строк розгляду даної адміністративної справи, однак таких дій зроблено не було, внаслідок чого адміністративне стягнення було накладене поза межами строку, визначеного ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Закінчення строків накладення адміністративного стягнення є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахував, що строк накладення адміністративного стягнення закінчився на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим провадження в справі підлягало закриттю, при цьому безпідставним є посилання суду першої інстанції на отримання Управлінням стратегічних розслідувань у Вінницькій області ДСР Національної поліції України від Управління стратегічних розслідувань у Хмельницькій області ДСР Національної поліції України відповідних матеріалів 18 серпня 2021 року, оскільки ч. 4 ст. 38 КУпАП чітко вказує, що адміністративне стягнення може бути накладено з дня його виявлення, тобто з часу, коли відповідні уповноважені особи дізнались про факт порушення, а не з часу, коли цей факт був підтверджений зібраними під час перевірки доказами та документами, а матеріали справи свідчать, що відповідний спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, зокрема Офіс Генерального прокурора, про виявлений факт вчинення дій ОСОБА_1 був проінформований ще 08.07.2021.

Під час розгляду даного адміністративного матеріалу суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

На підставі наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 січня 2022 року скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 січня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених частиною четвертою статті 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук