Справа № 548/2827/21
П О С Т А Н О В А Провадження №3/548/16/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2022 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі судді Коновод О.В., секретаря судового засідання Листопад В.Л., особи, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Ваніної Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол справу про адміністративне правопорушення згідно протоколу серії ДПР18 № 244368 від 21.11.2021 складеного СРПП ВП №2 Лубенського РВПГУНП в Полтавській області за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

У С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 244368 від 21.11.2021 року водій ОСОБА_1 21.11.2021 року близько 20:50 години на а/д Хильківка- Бурбино керував автомобілем марки ВАЗ2106 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився, що зафіксовано на відео.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив закрити провадження по справі,так як 21 години 21.11.2021 року він рухався на автомобілі ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_2 , ще з двома особами у своєму автомобілі, з Хорольського району до Семенівського району і за 500 метрів до с. Бурбине його зупинили співробітники патрульної поліції. Поліцейський підійшов до автомобіля і одразу запропонував пройти до службового автомобіля, не представившись не повідомивши причину зупинки. ОСОБА_1 на перечив, адже в нього були всі документи у наявності і в належному стані, а також автомобіль був у справному стані, причин для хвилювання не було. ОСОБА_1 декілька разів повертався до свого автомобіля, бо поліцейським необхідно було надати по посвідчення водія, потім свідоцтво право власності на автомобіль, то страховий поліс. Коли вони зрозуміли, що всі документи в наявності і в належному стані, задали питання: « Чи вживав я сьогодні алкоголь? », на що відповів, що вживав безалкогольне пиво 0,5 л. Запропонували пройти тест, він відмовився, адже вся подія відбувалась у ввечері посеред грунтової дороги, яка проходить серед поле, без свідків і результат невідомо який буде. Тоді поліцейські без роз`яснень прав вивели з автомобіля і почали влаштовувати відеозйомку відмови проходження тесту на вимірювальний пристрій « Драгер». Направлення для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у медичному закладі йому не надавалось.

Також зазначив, що ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені поліцейським у протоколі у нього не було.

ОСОБА_1 зазначив, що на всі їх питання відповідав чітко, руки у нього не тремтіли, почервоніння обличчя не було, у протоколі де необхідно було, він поставив свій підпис, зазначив пояснення, але йому копію протоколу так і не надали.

Також вважає, що патрульні поліцейські взагалі не мали право проходити свою службу у Семенівському районі поблизу с. Бурбине, на грунтовій дорозі, посеред поля, адже вони відносяться до Лубенського району і нести службу мають у Лубенському районі, а зупинили ОСОБА_1 у Кременчуцькому районі.

ОСОБА_1 . Вважає, що протокол складений безпідставно, адже алкоголь він не вживав, під час складення протоколу свідки були відсутні, працівниками патрульної поліції складено протокол, який порушує вимоги ст. 254 КУпАП та не було дотримано норм Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши письмові документи, вислухавши пояснення особи відносно якої вирішується питання про притягення до адімінстративної відповідальності, дослідивши наявні в матеріалах справи відеозаписи, приходжу до наступних висноків.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.6 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452), та п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, якими не можуть бути залучені працівники національної поліції та особи щодо неупередженості яких є сумніви. Результати такого огляду зазначаються у відповідному акті, дані якого заносяться до протоколу і долучається до нього. Він складається у 2-х примірниках, один з яких вручається водію.

Згідно п. 5 Порядку, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС.

Відповідно п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також, відповідно п. 8 розділу 2 Інструкції № 1452 Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналогічні положення містяться у п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1395). ( в редакції станом на 21.11.2021 р.)

А також у п. 6 розділу Х Інструкції № 1395 зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. ( в редакції яка діяла на час складання протоколу 21.11.2021 року, адже зміни до Інструкції були прийняті 05.11.2021 р., а набрали чинності 04.01.2022р., де зазначено, що поліцейський складає протокол із застосуванням технічних засобів відеозапису).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у т.ч. й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні містится в самому протоколі.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

А співробітники поліції, реалізовуючи свій обов`язок щодо збирання доказів, визначений ч. 2 ст. 251КУпАП, з метою доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого, до Суду працівниками поліції було надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, відео.

Вважаю, що надані поліцейськими докази є неналежними, недопустими, необ`єктивними, недостатніми та суперечливими, а тому такими, на підставі яких неможливо встановити в діях ОСОБА_1 ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, натомість свідчать про грубе недотримання працівниками поліції своїх посадових обов`язків, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу, та порушення порядку оформлення адміністративного матеріалу по ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Відсутність ознак стану алкогольного сп`яніння, як підстав для проходження огляду на стан такого сп`яніння.

Встановлення ознак стану сп`яніння водія поліцейським взагалі не проводилось, а тому є незрозумілими підстави проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

Щодо незаконності вимоги поліцейського про надання документів, без наявності факту порушення ПДР України необхідно зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 686/11314/17 при винесенні постанови від 15 березня 2019 року прийшов до однозначного висновку та постановив, що поліцейський не має права вимагати у водія посвідчення, якщо у нього немає доказів про правопорушення ним ПДР України.

Згідно висновку ВС: поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав); у разі, якщо поліцейським належним чином не задокументовано факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, у тому числі реєстраційного документу на транспортний засіб є неправомірними.

Закон України Про Національну поліцію містить вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу.

Працівники поліції не мають право зупиняти транспортні засоби, коли їм заманеться.

Зі змісту ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що законодавець чітко визначив виключний перелік умови зупинення транспортного засобу.

Ця стаття Законуне дозволяє інспектору зупиняти будь-які транспортні засоби та будь-коли, а лише при наявності конкретних законних підстав.

Окрім конкретних підстав зупинки в Законі прописано і чіткий алгоритм дій інспекторапід час зупинення автомобіля.

Зокрема, частина 2 статті 18 Закону зобов`язує інспектора, звертаючись до водія, назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення.

Після цього, відповідно до частини 2 статті 35 Закону інспектор зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Водночас частина 1 статті 18 Закону зобов`язує поліцейського дотримуватися законів та не порушувати прав водія. Водій має право на отримання інформації хто саме його зупинив і за що саме зупинив. Також водій має право на безперешкодний рух за відсутності законних підстав для його зупинки.

Таким чином, працівник поліції, який не представився, та не повідомив ОСОБА_1 конкретну причину зупинки, яка повинна міститися у ст. 35 Закону, порушив вимоги Закону, у т.ч. право водія на безперешкодний рух.

Також, звертаю увагу, що відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля чи з бодікамери поліцейського на якому б був зафіксований процес руху чи порушення ПДР ОСОБА_1 , зупинки транспортного засобу під його керуванням, як співробітник представлявся, повідомив причину зупинки, проводив огляд не надано.

Для того щоб виявити правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження таких обставин, за яких поліцейський мав право зупиняти та вимагати у ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Не вбачаються такі відомості і з відеозапису, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення.

Встановлення ознак стану сп`яніння взагалі не проводилось, як самим поліцейським, так і в присутності свідків, а тому є незрозумілими підстави проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

Дії працівників поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, серед іншого, повинні узгоджуватися з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, чого в нашому випадку не було дотримано.

Пунктами 2, 3 вказаної Інструкції передбачено, що оглядуна стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають устані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, підозра може виникнути лише у разі наявності відповідних ознак, а не безпідставно, як у нашому випадку.

У протоколі про адміністративне правопорушення, ознаками алкогольного сп`яніння поліцейським зазначено: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння кінцівок пальців рук.

На відеозаписі, наданому співробітниками поліції, жодних із перелічених ознак не вбачається, як і не видно, щоб поліцейські оглядали ОСОБА_1 з метою виявлення таких ознак на місці зупинки транспортного засобу. Тобто, об`єктивних даних, що давали б підставу вважати, що у ОСОБА_1 наявні ознаки будь-якого сп`яніння, у поліцейських не було, а отже не було підстав для проведення огляду на стан сп`яніння.

Крім того, на відео чітко видно, що ОСОБА_1 має повністю адекватний стан, жодних ознак, вказаних поліцейським у протоколі на даному відеозаписі не зафіксовано.

Натомість, із відеозапису простежується, що ОСОБА_1 на запитання відповідає чітко, розбірливою і зрозумілою мовою. Поліцейські не вчиняли жодних дій, щодо виявлення у нього можливих ознак алкогольного сп`яніння, що повністю узгоджується з відеозаписом, наданим співробітниками поліції.

Згідно із ст. 19 Основного Закону правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання; висування ж вимоги, що не продиктована об`єктивними передумовами і наповнена лише формальним змістом, не є підставою для її виконання за рахунок шкоди для особистих інтересів особи.

Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини.

Ч. 5 ст. 266 КУпАП, якою визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знажують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Працівники поліції, навіть, самостійно не роз`яснювали ні порядку проходження огляду на стан сп`яніння, тобто ні яким чином має проводитись такий огляд, ні наслідки відмови від проходження такого огляду, а також повноцінно не було роз`яснено права та обов`язки.

Складання цього протоколу є нічим іншим як свавільним використанням поліцейськими своїх службових обов`язків. Оскільки, взагалі підняття питання про необхідність проходження водієм огляду на стан сп`яніння не може бути огульним та викликаним лише єдиним бажанням «протестувати» будь-яку особу, а повинне мати під собою достатні підстави вважати, що дійсно певна особа перебуває в стані сп`яніння.

Відсутність направлення відповідної форми на проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Так, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння - це свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду.

У протоколі про адміністративне правопорушення жодної інформації про наявність направлення для проходження огляду в закладі охорони здоров`я не значиться.

Недотримання встановленого порядку щодо проведення огляду на стан сп`яніння особи, неправильне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, унеможливлює визнання здобутих по справі доказів, належними та допустимими, в розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Тобто, проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння повинен містити відповідний алгоритм дій працівника поліції який проводить такий огляд зі складанням відповідних документів, зокрема, у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, до видачі особі, яка підлягає огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначаються підстави такого огляду, якими, в свою чергу, є одна чи кілька ознак сп`яніння, визначених у п. 3 вищевказаної Інструкції - відсутні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

З положень п. 2.5. Правил дорожнього руху та ст. 130 КУпАП слідує висновок відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, і відмова пройти огляд фактично прирівнюється до визнання своєї провини. Однак, ніхто не позбавляє будь-яку особу права відмовитись від проходження огляду, особливо коли поліцейський пропонує їй це зробити з грубими порушеннями норм чинного законодавства, а огляд запропоновано провести всупереч встановленому порядку.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що працівниками поліції був порушений порядок при здійсненні огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, направлення на огляд та оформлення його результатів, у тому числі відмови від проходження огляду, визначений статтею 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами, що тягне за собою визнання недійсними результату огляду, порушення порядку складення протоколу і як наслідок звільнення мене від адміністративної відповідальності.

Ще раз зверну увагу на те, що проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП у присутності двох свідків, чого зроблено не було.

Вважаю, якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні.

У матеріалах справи відсутні пояснення свідків, направлення до медичного закладу та ін. на підтвердження обставин, за яких під час фіксації та оформлення адміністративного правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відеозапис не проводився у повному обсязі з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є також грубим порушенням.

Відповідно до вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції передбачено застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У відповідності до розділу ІІ вказаної Інструкції, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі.

Розділ ІII Інструкції № 1026 визначає порядок застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах.

Так, відеореєстратор може бути встановлений у середині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Наведене свідчить, що з метою фіксації фактів порушення водіями ПДР України передбачено проведення поліцейськими відеозапису за допомогою відео реєстратора патрульної машини та нагрудних камер, які є належними та допустими доказами, на підставі яких встановлюються фактичні обставини справи, у т.ч. доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Натомість, відеозапис, наданий на СД-диску, суд не може бути взятий до уваги, в якості доказу, оскільки не є безперервним та містить один єдини епізод відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на спан сп`яніння, що суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису № 1026.

Відеозапис не є безперервним та повним не містить моменту виникнення підозри у працівника поліції перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, не містить відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Наданий всього один відеозапис, тривалістю 52 секунди, з якого вбачається, що вся процедура фіксування відмови ОСОБА_2 суперечить суперечить законодавству, огляд на стан сп`яніння має проводитись у присутності двох свідків, яких на відео не було, у разі відмови на проходження огляду у медичному закладі, протокол складається у присутності двох свідків. Також, на відео зафіксовано, що направлення на огляд у медичний заклад не надавався і назва медичного закладу не повідомлялась.

Суд не бере до уваги запис, який містяться на СД-диску в якості належного та допустимого доказу.

До матеріалів адміністративної справи долучений диск, однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис, а у протоколі номер технічного засобу взагалі не зазначено, що не дає підстав використати ці матеріали, як доказ.

У відповідності до п. 5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Отже, відеозйомка наявна на СД-диску, не є безперервною та містить один епізод, що суперечить вимогам згаданої вище Інструкції та не може розцінюватись як належний доказ.

Окрім того зазначаю, що відеозапис, наданий співробітниками поліції, не фіксує як саме правопорушення, так і законність дотримання поліцейським процедури огляду на стан сп`яніння від початку до її завершення.

Водночас відеозаписом зафіксований факт порушення працівником поліції моїх прав, зокрема права на захист, що полягає у наступному.

Особа має право знати у чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Оскільки, невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле.

Вищенаведене свідчить про те, що працівниками поліції було грубо порушено вимогист. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735(далі Інструкції), а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів", затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.

З огляду на наявні істотні порушення при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення без свідків, суд вважає, що вказаний протокол та додані до нього матеріали є недопустимими доказами, як такі, що отримані з істотним порушенням вимог КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена та не аргументована інспекторами поліції, а обставини вказані в протоколі про адміністративне правопорушення є суперечливими та не відповідають дійсності. Крім того, з наданих працівниками поліції доказів, неможливо встановити наявність у його діях невідповідностей вимогам п. 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни.

Крім того, у ОСОБА_1 документи не вилучалися і його не відсторонювали від керування автомобілем, отже він міг продовжувати рух. Дані обставини не залишають сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений Законом.

Протокол про адміністративне правопорушення складений працівником поліції, а отже, за умови відсутності інших об`єктивних доказів вини правопорушника, не є достатньою підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Зважаючи на те, що згідност. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази (протокол, направлення, пояснення свідків та відеозапис), приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а саме, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАП- за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючисьст. 62 Конституції України, ст. ст. 245,251,252,279, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАПу зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області, особою,щодо якої винесено,а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом(посадовоюособою),правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Коновод О. В.