Номер провадження: 33/813/99/22
Номер справи місцевого суду: 515/1176/21
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Ковпака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ковпака Олександра Вікторовича на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

Відповідно до постанови суду 07 серпня 2021 року о 02.40 год. на вул. Морська в с. Приморське Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки Москвич, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна вимова, почервоніння обличчя, тремтіння рук). У присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Алкотестеру та проведення такого огляду в медичному закладі.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Не погоджуючись із вказаною постановою, 15.11.2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Ковпак О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ковпак О.В. просить поновити строк на оскарження вищевказаної постанови.

Судове засідання у суді апеляційної інстанції було призначено на 18.12.2021 року, однак було відкладено на 18.01.2022 року на 12 год., у зв`язку із необхідністю викликати свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в присутності яких, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння 07.08.2021 року (а.с. 39-40).

У судовому засіданні 18.01.2022 року було допитано раніше заявленого свідка ОСОБА_4 , який зазначив, що 07 серпня 2021 року о 02.40 год. на вул. Морська в с. Приморське Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області саме він був за кремом свого автомобіля марки Москвич, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 за кермом вказаного автомобіля не перебував, однак через неявку свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слухання було відкладено на 18.02.2022 року (а.с. 46-48).

Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 18.01.2022 року було задоволено заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ковпака О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року (а.с. 49-51).

Крім того, було надано запит до поліції про надання відеозаписів, з яких би вбачалось, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом вищевказаного автомобіля 07.08.2021 року об 02 год. 40 хв. (а.с. 55-57).

Так у судовому засіданні 18.02.2022 року з`явились ОСОБА_1 та його адвокат Ковпак О.В., які апеляційну скаргу підтримали, та просили її задовольнити.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не прибули, крім того, 04.02.2022 року від ОСОБА_2 повернувся конверт з судовою повісткою з відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 53-54).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності .

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції виходив із того, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №441910 від 07.08.2021 року; довідками даних адміністративної практики; інформацією з інформативної бази Армор; диском з відеозаписом (а.с. 1,3,4,5,6,7).

Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так дійсно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №441910 вбачається, що 07 серпня 2021 року о 02.40 год. на вул. Морська в с. Приморське Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки Москвич, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна вимова, почервоніння обличчя, тремтіння рук). У присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Алкотестеру та проведення такого огляду в медичному закладі.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.5 «а» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкції), а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 .

У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Тобто, зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Так, апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що він не керував 07 серпня 2021 року о 02.40 год. на вул. Морська в с. Приморське Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області автомобілем марки Москвич, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вказав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про його винуватість.

Крім того, зазначає, що його винуватість підтверджується лише одним відеозаписом з місця події, з якого не вбачається факт перебування останнього за кермом, та відсутністю показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказані в протоколі.

Згідно дослідженого судом відеозапису, доданого до протоколу (а.с.7), взагалі не вбачається рух автомобіля «Москвич», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також те, що екіпаж патрульної поліції 07.08.2021 року о 02:40 год. зупинив вказаний автомобіль, підійшов до нього і хто був за його кермом. Також із вказаного відеозапису не вбачаться будь-яких свідків, а вбачається лише коротка розмова працівників поліції з ОСОБА_1 , який перебував на задньому сидінні невідомого автомобіля.

У зв`язку з цим, а також для повного і всебічного розгляду апеляційної скарги, судом було витребувано інші відеозаписи, наявні у працівників поліції, які б підтвердили факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Москвич», реєстраційний номер НОМЕР_1 », та про які йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР 18, № 441910.

Однак, із наданої відповіді Ізмаїльського районного відділу поліції 07.02.2022 року, щодо наявності відеозаписів стосовно ОСОБА_1 , які б підтверджували факт його перебування за кермом автомобіля «Москвич», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 07.08.2021 року о 02 год. 40 хв., то вони відсутні. При цьому був наданий точно такий же відеозапис, який мається на аркуші справи 7, та про який мова йшла вище (а.с. 60, 61).

Розглядаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходить із того, що під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

При цьому, Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

А для підтвердження порушення ПДР, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Однак, із досліджених відеозаписів не вбачається, що автомобіль «Москвич», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався, переслідувався поліцейськими та був зупинений. Відсутня на відеозаписах фіксація й повідомлення поліцейського про причини зупинки транспортного засобу. З відеозапису не вбачається, ким саме зупинений автомобіль, хто був за його кермом.

Таким чином, вказаним відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, не підтверджено факт керування вказаним автомобілем ОСОБА_1 , що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Тобто, будь-яких об`єктивних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Москвич», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 07 серпня 2021 року о 02.40 год. на вул. Морська в с. Приморське Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, матеріали справи не містять.

Також заслуговують на увагу доводи апелянта стосовно свідків ОСОБА_5 , оскільки з відеозапису їх присутність на місці події не вбачається, їх покази у матеріалах справи відсутні, крім того, вони неодноразово викликались судом апеляційної інстанції до суду, однак ду суду не з`явились, за вказаними у протоколі адресами відсутні.

Зазначені обставини додатково свідчать про те, що суд першої інстанції поверхово і без наявності належних об`єктивних доказів визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що письмові докази, які маються в матеріалах справи, не доводять обставин правопорушення, зазначених в протоколі та встановлених судом, оскільки сам по собі протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, довідки даних адміністративної практики; інформація з інформативної бази Армор, диск з відеозаписом, з якого не вбачається факт керування ОСОБА_1 автомобілем, не можуть бути безумовним доказом вчинення особою правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, без об`єктивного підтвердження даних, зазначених у ньому та інших доказах, які маються в матеріалах справи.

Аналізуючи наведені обставини та оцінюючи зазначені в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, його вини у вчиненні тих дій, які зазначені в протоколі та в оскаржуваній постанові суду.

Виходячи з вищевикладеного, вважаю за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що в ній йде мова про закриття провадження у справі і не йдеться про оскаржувану постанову суду, яка підлягає скасуванню, з підстав, викладених вище, з прийняттям нової постанови.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ковпака Олександра Вікторовича задовольнити частково.

ПостановуТатарбунарського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Прийняти постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в діях ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 23.02.2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда