ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2021 о 04.22 год. по вул. 600-річчя, 9-в в м. Вінниці ОСОБА_1 керувала автомобілем марки BMW, д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, згідно з твердженням її захисника остання не може з`явитись у судове засідання у зв`язку з хворобою. Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не заперечував проти здійснення судового розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Шевченко В.В. в судовому засіданні посилався на те, що результати огляду ОСОБА_1 не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки останній проведений за допомогою спеціальних технічних засобів, строк дії повірки якого закінчився.

Заслухавши доводи захисника Каращенко О.О., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських (далі Запису) випливає, що причиною зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля було те, що на спецлінію «102» надійшло повідомлення про здійснення шуму з автомобіля по вул. Заболотного в м. Вінниці. Суд при цьому враховує, що захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні правомірність здійснення зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля не оспорював.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення суд враховує таке.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи наявні акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі Акт), а також роздруківка показників спеціального технічного засобу (далі Роздруківка), відповідно до яких констатований факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння 0,99 ‰.

Заперечуючи наявність у її діянні складу правопорушення, захисник Каращенко О.О. посилався на порушення порядку проведення зазначеного огляду. Оцінюючи зазначені доводи, суд враховує таке.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Слід зауважити, що процедура такого огляду регламентована реченням другим частини другої статті 266 КпАП, зі змісту якого випливає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Відповідно до приписів реченням третього частини другої статті 266 КпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, реченням першим частини третьої статті 266 КпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З оглянутого в судовому засіданні запису випливає, що працівники поліції назвали ОСОБА_1 виявлені у неї ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю в керованому ОСОБА_1 автомобілі у зв`язку з цим запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім цього, суд враховує, що з оглянутого в судовому засіданні відеозапису випливає, що ОСОБА_1 сама розпечатала мундштук до спеціального технічного засобу, за допомогою якого проведений її огляд на стан сп`яніння, і проведенню її огляду передував контрольний забір повітря з метою виявлення справності технічного засобу. Після проведеного огляду за допомогою спеціального технічного засобу, як випливає з оглянутого в судовому засіданні відеозапису, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я, якщо вона не погоджується з результатами проведеного огляду. Зазначеним правом, яке передбачене приписами частини третьої статті 266 КпАП, ОСОБА_1 не скористалась.

Отже, оцінюючи доводи захисника Каращенко О.О., надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні була підтверджена наявність правової підстави для огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, передбачена пунктом 3 розділу І Інструкції.

Оцінюючи доводи захисника Каращенко О.О. щодо того, що працівники поліції не мали права застосовувати газоаналізатор, за допомогою якого проведений її огляд, суд враховує таке.

ОСОБА_1 в клопотанні про закриття провадження у справі посилалась на те, що спеціальних технічний засіб, за допомогою якого проведений її огляд на стан сп`яніння, не сертифікований. Саме тому, на переконання ОСОБА_1 , результати її огляду за допомогою зазначеного технічного засобу не можуть бути покладені в основу ствердження про наявність в неї ознак алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи наведені доводи ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (далі Закон № 1314-VII) у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.

При цьому частиною другою статті 8 Закону № 1314-VII визначено, що е ксплуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 17 Закону 1314-VII законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Однак, як слідує з абзацу другого частини першої статті 17 Закону № 1314-VII не підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що застосовуються: органами з оцінки відповідності (у тому числі випробувальними та калібрувальними лабораторіями), акредитованими національним органом України з акредитації чи національними органами з акредитації інших держав, для провадження діяльності, стосовно якої їх було акредитовано; науковими метрологічними центрами, метрологічними центрами та калібрувальними лабораторіями, які проводять калібрування засобів вимірювальної техніки відповідно до частини другої статті 27 цього Закону, стосовно засобів вимірювальної техніки, що використовуються ними при калібруванні.

Отже, Законом № 1314-VII не встановлені вимоги до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Крім того, підпунктом 9 пункту 1 розділу 1 Технічного регламенту щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 02.10.2013 (далі Технічних регламент), визначено, що медичний виріб для діагностики in vitro - медичний виріб, зокрема реагент, калібратор, контрольний матеріал, набір, інструмент, апаратура, обладнання або система, що застосовуються як окремо, так і в поєднанні між собою і що призначені виробником для застосування in vitro для дослідження зразків, зокрема зразків крові і тканин, отриманих з організму людини виключно (або з основною метою) для одержання інформації: стосовно фізіологічного або патологічного стану; стосовно вродженої аномалії; для визначення безпеки і сумісності з потенціальними реципієнтами; для моніторингу терапевтичних заходів.

Порядок введення в обіг та експлуатацію визначений пунктом 7 розділу 1 Технічного регламенту, основні вимоги до медичних виробів для діагностики in vitro пунктами 8-9 Технічного регламенту, оцінка відповідності медичних виробів для діагностики in vitro пунктами 10-22 Технічного регламенту, маркування знаком відповідності технічним регламентам пунктами 29-34 Технічного регламенту.

Отже, спеціальний технічний засіб газоаналізатор виробництва компанії Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 за № 1747 і становить 1 рік.

Згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

З роздруківки результатів огляду ОСОБА_1 за допомогою спеціальних технічних засобів, за допомогою якого остання пройшла огляд на стан сп`яніння, випливає, що останнє калібрування зазначеного приладу проведене 26.05.2021.

Докази недотримання зазначених приписів щодо сертифікації та маркування спеціального технічного засобу, за допомогою якого проведений огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, суду не надані. При цьому суд враховує, що у клопотанні про закриття провадження у справі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у висловленій в судовому засіданні позиції її захисника були відсутні відповідні клопотання про витребування відомостей щодо повірки спеціального технічного засобу, за допомогою якого проведений огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 про недотримання порядку проведення її огляду на стан сп`яніння у зв`язку з тим, що йому не був запропонований огляд у закладі охорони здоров`я, суд враховує таке.

З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що перед проведенням огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу (газоаналізатора) був проведений контрольний забір повітря. Лише після цього ОСОБА_1 запропоноване проходження огляду на стан сп`яніння. Після проведеного огляду за допомогою спеціального технічного засобу (газоаналізатора), як випливає із Запису, ОСОБА_1 свою незгоду з отриманими результатами не висловлювала. Більше того, з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що у разі незгоди з результатами огляду остання може пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Суд вже вище зазначав, що реченням першим частини третьої статті 266 КпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, правові підстави для направлення ОСОБА_1 на стан сп`яніння у заклад охорони здоров`я на час проведення його огляду були відсутні, оскільки, як суд вже зауважив, ОСОБА_1 свою незгоду з отриманими результатами не висловлювала, своїм правом на такий огляд, незважаючи на те, що воно їй було роз`яснене, не скористалась.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що правові підстави для визнання наданих суду доказів недопустимими встановлені не були. Правові підстави для визнання огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння відповідно до приписів частини п`ятої статті 266 КпАП відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась. Разом з тим, санкція закону, яким встановлена адміністративна відповідальність за вчинене ОСОБА_1 правопорушення, є безальтернативною, тобто передбачає стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом. Саме тому суд вважає за доцільне з метою попередження вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривні 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: