Справа № 333/760/22
Провадження № 3/333/803/22
20 квітня 2022 року м. Запоріжжя
Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Наумова Ірина Йосипівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про притягнення до адміністративної відповідальності військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,
за ч.2 ст.172-16 КУпАП, -
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії НГ № 7345 складеного 02.02.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_1 виконував обов`язки т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 , умисно не вжив заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, що призвело до знущання старшим сержантом ОСОБА_3 над військовослужбовцем 3 стрілкової роти та його бійкою з старшим лейтенантом ОСОБА_4 , сим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-16 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник. адвокат Зелінська О.С. заперечували проти протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-16 КУпАП та просили в порядку ст.247 КУпАП провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-16 КУпАП. Надали суду письмові заперечення, в яких зазначили, що підполковник ОСОБА_1 не визнає свою вину в скоєнні вказаного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП оскільки він взагалі не був присутнім при подіях, які описані у зазначеному адміністративному протоколі, а тому не міг вжити будь-яких заходів, щодо припинення кримінального правопорушення. За таких обставин у нього відсутня вина, як одна із складових елементів адміністративного правопорушення, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-16 КУпАП України.
Крім того, вказаний протокол не відповідає вимогам ст.254 та 256 КУпАП України, а також п.8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 09.12.2020 року N 4248/5. Більше того, вказаний протокол не відображає усі обставини справи, натомість зазначені обставини не відповідають дійсності, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю на п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення, що підтверджується наступним.
Так, із тексту вказаного адміністративного протоколу вбачається, що т.в.о. командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 ніби-то був очевидцем кримінального правопорушення, а саме того, як старший сержант ОСОБА_3 знущався над військовослужбовцем 3 стрілецької роти та вчинив бійку з старшим лейтенантом ОСОБА_4 , проте ОСОБА_1 ніби-то умисно не вжив жодних заходів, щодо припинення вказаного кримінального правопорушення, що призвело до вищезазначених наслідків, а саме знущання над військовослужбовцем та бійки з офіцером ОСОБА_4 .. Крім того, з даного протоколу вбачається, що навіть були свідки вказаного правопорушення: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .. Зазначають, що відомості внесені в даний протокол не відповідають дійсності, більше того, якщо вірити обставин викладеним у вказаному протоколі то, до відповідальності, однак вже кримінальної треба притягувати і осіб, які в даному протоколі зазначені як свідки. Так, якщо вірити обставинам викладених у протоколі, то можна зробити висновок, що в той час, як старший сержант ОСОБА_3 знущався над військовослужбовцем та вчинив бійку з ОСОБА_4 , підполковник ОСОБА_1 стояв поруч та спостерігав за вказаними подіями, при чому ніяк не відреагувавши та нічого не зробивши, тобто не припинив кримінального правопорушення, яке вчинив ОСОБА_3 . Однак, в той же час, якщо вірити інформації вказаній у протоколі, поруч стояли свідки, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та спостерігали за ОСОБА_1 , який в свою чергу спостерігав за вчиненням кримінального правопорушення та нічого не зробив для його припинення. Вказані свідки, ніби-то були свідками і кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_3 і водночас адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , і все б нічого, якби не одне АЛЕ. В даному протоколі, чи то умисно, чи то з необережності (що навряд-чи) не зазначено, що так звані свідки, є ніхто інші, як також військовослужбовці, а далі іще цікавіше, так званий свідок адміністративного правопорушення ОСОБА_5 є полковником - першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 та начальником штабу, якому, командиром в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_7 (тим самим полковником, що і склав даний адміністративний протокол), згідно наказу № 71 від 31.01.2022р., який долучено до даної справи, за фактом вчинення описаних подій, було віддано наказ провести службову перевірку, а так званий свідок ОСОБА_6 є капітаном офіцером відділення по роботі з особовим складом в/ч НОМЕР_1 . Вказують, що свідки, які є офіцерами, більше того полковник ОСОБА_5 є офіцером, який, як за посадою, так і за своїм званням займає вище положення у військовій ієрархії ніж підполковник ОСОБА_1 , тобто фактично є його командиром, то саме вони не зупинили кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 та адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 , чим самі вчинили кримінальне правопорушення передбачене ст. 426 КК України, а саме, умисне неприпинення злочину, що вчиняється підлеглим, або не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою дій, які вона за своїми службовими обов`язками повинна була виконати, якщо це заподіяло істотну шкоду.
Під час вчинення кримінального правопорушення старшим сержантом ОСОБА_3 , не було ані підполковника ОСОБА_1 , ані так званих свідків полковника ОСОБА_5 та капітана ОСОБА_6 взагалі, а тому, ОСОБА_1 просто не міг припинити кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 , а як наслідок і не міг вчинити адміністративного правопорушення в якому його звинуватили, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в свою чергу не могли бути свідками вчиненого адміністративного правопорушення, що підтверджується самими ж матеріалами справи доданими до вказаного протоколу.
Зокрема із пояснення самого ж учасника бійки старшого лейтенанта ОСОБА_4 чітко вбачається, що під час бійки із старшим сержантом ОСОБА_3 були присутні старший лейтенант ОСОБА_8 та ст. лейтенант ОСОБА_9 , які їх «розтягли» та вивели з підрозділу. Після чого ст. лейтенант ОСОБА_4 доповів черговому офіцеру військової частини капітану ОСОБА_10 телефоном (копія додається).
Аналогічні пояснення надає іще один фігурант бійки Старший сержант ОСОБА_3 , який і розпочав цю бійку, із слів якого також вбачається, що свідками бійки були ОСОБА_11 та ОСОБА_9 (копія додається).
Крім того, пояснення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтверджуються і поясненням заступника командира частини капітана ОСОБА_10 , солдата ОСОБА_14 , солдата ОСОБА_15 та штаб-сержанта ОСОБА_16 (копії додаються).
За таких обставин, виникає логічне запитання, а до чого тут ОСОБА_1 , який не припинив бійку, що призвело до знущання над ОСОБА_4 та так звані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , якщо усіх 3-х там і близько не було, адже подія відбулась в п`ятницю та ще й у позаробочий час, що підтверджується розпорядком для військової частини НОМЕР_2 (копія додається).
Таким чином встановлені обставини у їх сукупності, за відсутності будь-яких доказів навіть присутності підполковника ОСОБА_1 під час бійки між ст. сержантом ОСОБА_4 та ст. сержантом ОСОБА_3 , вказують на відсутність інкримінованого адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 взагалі.
За наведених обставин, підтверджених вищевказаними поясненнями військовослужбовців, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, вказують на сумнівність щодо дійсності їх змісту.
В судовому засіданні ОСОБА_1 також зазначив, що в зазначений в протоколі час він не мав зробити даного правопорушення, оскільки близько о 21 годині 21.01.2022 року він знаходився вдома. Про дану ситуацію йому доповів черговий о 21.40 год 21.01.2022 року. Він подзвонив штатному командиру ОСОБА_17 , який відповідно до статуту ЗСУ повинен був зупинити дану подію та відвезти військовослужбовця ОСОБА_3 на освідування щодо стану алкоголю, оскільки в суботу та в неділю був вихідний. В той час, коли йому дзвонив черговий, військовослужбовця ОСОБА_3 вже не було на території військової частини. А в понеділок він призначив провести службове розслідування по даному факту.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він займає посаду офіцера відділення по роботі з особовим складом в/ч НОМЕР_1 . Він не був свідком правопорушення, а лише був свідком при складанні зазначеного протоколу 02.02.2022 року.
Розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , враховуючи письмові заперечення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 , дослідивши матеріали вказаної справи, суддя дійшла до такого.
Відповідно до ч.2 ст.172-16 КУпАП, умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинені в умовах особливого періоду.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є в тому числі своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.
Суд відповідно з приписами ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, суд ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП.
Статтею 247 КУпАП визначено, що провадження за адміністративним правопорушенням не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю за низкою обставин, в тому числі і у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.
Доказів щодо умисного невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення з боку підлеглих, щодо дій ОСОБА_1 суду не надано.
За таких обставин, оскільки під час розгляду справи встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість підполковника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП.
З викладеного суд дійшов висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП.
Керуючись стст.130, 245, 247,251, 252,280 КУпАП, суд, -
Клопотання адвоката ОСОБА_18 - захисника Кудінова О.Б. про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП - задовольнити.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-16 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й.Наумова