ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2579/21

17 січня 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працює вчителем Деражненської ЗОШ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2021 року о 23:00 год., в с.Бичаль по вул.Лугівська, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейським СРПП Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ДПР18 №158599 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 11.09.2021 о 21:50, в с.Бичаль по вул.Лугівська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв з`їзд у кювет, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також 12 вересня 2021 року о 00:05 год., в с.Бичаль по вул.Лугівська, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейським СРПП Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ДПР18 №158598 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 11.09.2021 о 21:50, в с.Бичаль по вул.Лугівська, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21070, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що дані адміністративні матеріали складено відносно однієї і тієї ж особи, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення №3/564/1462/21 та №3/564/1463/21 відносно ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження в межах справи №564/2579/21.

В судовому засідання ОСОБА_1 факт вчинення адміністративних правопорушень заперечив та пояснив, що не керував транспортним засобом, оскільки перед тим вживав алкогольні напої і щоб не сідати за кермо, подзвонив своєму знайомому та попросив останнього відвезти його додому. По дорозі додому знайомий не справився з керуванням, внаслідок чого автомобіль з`їхав в кювет на одній з вулиць с.Бичаль.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Остапенко В.С., в судовому засіданні заперечив факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та пояснив, що працівники поліції приїхали на місце ДТП, здійснюючи патрулювання, вони не могли бачити хто керував транспортним засобом, а відтак не мали підстав складати відносно ОСОБА_1 адміністративні протоколи. Пояснив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, а тому провадження у справах підлягають закриттю.

В судове засідання 17.01.2022 ОСОБА_1 та його захисник Остапенко В.С. не з`явились.

Захисником подано письмове клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та захисника.

Клопотання мотивоване тим, що дійсно 11.09.2021 до ОСОБА_1 зателефонував його знайомий ОСОБА_2 , який той час ловив рибу з громадянином ОСОБА_3 на ставу біля с.Бичаль, та попросив привезти горілки та дров, оскілки останні вирішили заночувати біля ставу. ОСОБА_1 узявши горілку та дрова приїхав на став біля села, де разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вживали алкоголь. Після цього, ОСОБА_1 зателефонував своєму знайомому громадянину ОСОБА_4 , та попросив його прийти та відвезти його додому, оскільки він не може їхати, бо вживав алкоголь, що останній і зробив. Під час руху автомобілем між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виникла суперечка, під час якої ОСОБА_1 зачепив руку ОСОБА_4 , внаслідок чого останній втратив керування та з`їхав автомобілем у кювет на одній з вулиць міста. ОСОБА_4 розсердився на ОСОБА_1 та покинувши його біля автомобіля пішов додому і після цього на місце події приїхали працівники поліції, які склали відносно ОСОБА_1 два протокола про адміністративне правопорушення. Вказує, що на доданих до матеріалів відеозаписах не міститься доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки відеозаписи розпочинаються з моменту, коли ОСОБА_1 перебуває біля автомобіля. Крім того, наявне відео складається з кількох частин, не є безперервним, а відтак не може бути належним доказом у даній справі. Вказує, що за відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні підстави вважати, що останній скоїв адміністративні правопорушення, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Остапенка В.С., повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Так на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення надано протоколи про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №158599 від 11.09.2021 та ДПР18 №158598 від 12.09.2021, схему місця ДТП, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 11.09.2021 року, направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.09.2021 року, пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 11.09.2021, відеозаписи.

Разом з тим, з оглянутого в судом відеозапису вбачається, що останній не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і доказів зупинки працівниками поліції транспортного засобу.

Натомість, відеозапис фіксує, що перебування ОСОБА_1 біля транспортного засобу ВАЗ 21070, а також факт намагання ОСОБА_1 знайти ключі від автомобіля.

Будь-яких інших доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять.

Більше того, допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 показав, що дійсно разом з ОСОБА_2 11.09.2021 рибалив на ставу біля с.Бечаль та вирішив лишитись ночувати біля ставка, а тому ОСОБА_2 подзвонив до ОСОБА_1 та попросив привезти дров і горілки. За якийсь час ОСОБА_1 приїхав до них на своєму автомобілі ВАЗ 21070 та привіз дрова і горілку. Після цього вони разом розпивали спиртні напої, але ОСОБА_1 необхідно було повертатись, а тому останній подзвонив ОСОБА_4 , щоб він відвіз його додому, оскільки ОСОБА_1 вживав алкоголь і не хотів сідати за кермо. За якийсь час ОСОБА_4 прийшов, сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_1 сів на пасажирське сидіння спереду і вони поїхали до села. Що було далі не знає, оскільки він з ОСОБА_2 лишились на ставку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що 11.09.2021 ввечері рибалив на ставку біля с.Бичаль разом із ОСОБА_3 та вирішив разом з ним лишитись ночувати та рибалити далі на ставку, а тому подзвонив до свого знайомого ОСОБА_1 і попросив його привезти дров та горілки. Через якийсь час ОСОБА_1 приїхав своїм автомобілем та привіз дрова і горілку. Після цього ОСОБА_1 разом з ним та ОСОБА_3 вживали спиртні напої, але ОСОБА_1 потрібно було повертатись додому і він подзвонив до свого знайомого ОСОБА_4 та попросив його забрати, оскільки ОСОБА_1 не хотів сідати за кермо в нетверезому стані. ОСОБА_4 прийшов до ставка, вони з ОСОБА_1 сіли в автомобіль ОСОБА_4 за кермо, а ОСОБА_1 на пасажирське сидіння спереду і поїхали в село. Що було далі не знає, бо лишився на ставку з ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що в 11.09.2021 ввечері йому зателефонував його знайомий ОСОБА_1 та попросив підійти до ставка, що біля с.Бичаль і забрати його звідти. Вказує, що ОСОБА_1 пояснив, що вживав спиртне і не може сісти за кермо щоб їхати і попросив, щоб він прийшов та відвіз його. Коли він прийшов на ставок, то побачив там ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які розпивали спиртне на ставку. ОСОБА_1 дав йому ключі від його автомобіля, він сів за кермо, а ОСОБА_1 поруч на пасажирське сидіння і вони поїхали в село. По дорозі ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, постійно робив зауваження йому, що він неправильно їде, через що між ними виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_1 зачепив своєю рукою його руку, внаслідок чого повернулось кермо, він втратив керування та з`їхав у кювет на одній з вулиць села. ОСОБА_4 розсердився за це на ОСОБА_1 , вийшов з автомобіля, забрав ключі від авто щоб ОСОБА_1 не міг сам їхати та пішов додому. Пізніше йому стало відомо, що на місце, де вони автомобілем з`їхали з дороги в кювет, приїхала поліція і відносно ОСОБА_1 було складено протоколи. Підтвердив, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а за кермом був він ОСОБА_4 .

Суд враховує, що відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

При цьому, відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що відповідальність за ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі відмови пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння несуть саме водії особи, які керують транспортним засобом.

Більше того, відповідно до ч.1 ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Відтак, суд дійшов висновку, що за відсутності доказів керування особою транспортним засобом, відсутні підстави вважати, що така особа підлягає адміністративній відповідальності за ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд також враховує, що 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Відтак, враховуючи відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та з огляду на практику Європейського суду з прав людини, у суду виник обґрунтований сумнів у доведеності поза розумним сумнівом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 та його захисник, незважаючи, що на момент розгляду справи в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, просили закрити провадження саме у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, тобто з реабілітуючих підстав.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати провадження у справах про адміністративні правопорушення №3/564/1462/21 та №3/564/1463/21 відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в одне провадження в межах справи №564/2579/21

Провадження в справі №564/2579/21 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч