Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
10.02.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , гр. України, працюючого в Ужгородській міській поліклініці,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (триста сорок гривень).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, 04.09.2019 року о 12 годині 15 хвилин, на перехресті вул. Собранецька та Грибоєдова, у м. Ужгород водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, де допустив зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги передбачені п. 8.7 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконною. Зазначає, що в матеріалах справи міститься його заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному, однак справа розглянута за його відсутності. Вказує і на те, що справа поступила до суду першої інстанції 15.09.2019, однак у порушення вимог передбачених ст. ст. 277, 277-2 КУпАП, не була розглянута у 15-денний строк з дня її надходження до суду. Стверджує, що 28.10.2019 він разом із захисником та свідками прибули на судове засідання, однак таке не відбулось, а на наступне засідання 02.12.2019 не зміг прибути у зв`язку з хворобою, про що ним було подану відповідну заяву із зазначенням про те, що апелянт бажає брати участь у розгляді справи. Зазначає, що копію оскаржуваної постанови ним отримано лише 28.12.2019. Просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового строк підлягає поновленню, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . При цьому, береться до уваги те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення неодноразово відкладався, зокрема 24.02.2020 ОСОБА_1 направив до суду заяву про відкладення судового засідання, у тому числі судовий розгляд був відкладений 08.04.2020, 28.07.2020, 18.11.2020, 04.12.2020, 07.06.2021 також за заявами ОСОБА_1 . Апеляційний суд бере до уваги те, що про судовий розгляд 10.02.2020 ОСОБА_1 також був належним чином повідомлений, однак до суду не з`явився, хоча обізнаний з тим, що в суді розглядається подана ним апеляційна скарга, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від апелянта не надходило. Апеляційний суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції також враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження.
Апеляційний суд визнає слушними доводи апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з огляду на таке.
З оскаржуваної постанови убачається, що розгляд справи відбувся 02.12.2019 за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . При цьому, відомості про те, що місцевий суд належним чином повідомив ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду у матеріалах справи відсутні. Копію оскаржуваної постанови суд першої інстанції направив особі, яка притягується до адміністративної відповідальності 10.12.2019. Однак, даних про отримання ним судового рішення у матеріалах справи немає. Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №228469, 04.09.2019, о 12 год 15 хв, у м. Ужгород, на перехресті вул. Собранецька та Грибоєдова, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. З протоколу також убачається, що своїми підписами ОСОБА_1 засвідчив: зі змістом протоколу ознайомлений, копію його отримав, відомості, внесені щодо його особи, - правильні.
Зазначені у протоколі обставини також підтверджуються приєднаною до матеріалів справи схемою місця ДТП від 04.09.2019 ( а. с. 2).
У письмових поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі місця ДТП.
Так, ОСОБА_1 зазначив, що, рухаючись по вул. Грибоєдова вниз до перехрестя вул. Собранецька, зупинив транспортний засіб на червоний сигнал світлофора. Пропустивши попутній автомобіль, він розпочав рух, однак транспортний засіб, який знаходився ліворуч водій ОСОБА_1 не побачив, відтак допустив із ним зіткнення.
З пояснень потерпілого ОСОБА_2 убачається, що він проїжджав перехрестя вул. Собранецька з вул. Грибоєдова, їхав на зелений сигнал світлофора у бік аеропорту. Помітив, що праворуч від його автомобіля, ймовірно на червоний сигнал світлофора, рухався автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Потерпілий ОСОБА_3 стверджує, що він різко загальмував, однак, уникнути зіткнення не вдалося.
Аналізуючи та оцінюючи зібрані у справі докази, апеляційний суд враховує і те, що вимоги КУпАП та інших нормативно-правових актів при їх збиранні та фіксуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди порушені не були.
Апеляційний суд, дослідивши вищевказані докази, вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам та узгоджується з вимогами закону.
При цьому, під час розгляду справи не встановлено яких-небудь відомостей, які можуть слугувати підставою вважати, що працівники патрульної поліції Шубець П. П. та ОСОБА_4 були упереджені під час складання протоколу за ознаками передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, що у поліцейських були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
На переконання апеляційного суду, підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів потерпілого ОСОБА_3 , - відсутні, оскільки він був ознайомлений зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, його покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість вищевказаних осіб: поліцейських та потерпілого у результатах розгляду справи, - у підтвердженні таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №228469 зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
У пункті 8.7 ПДР України зазначено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.
Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують, що ДТП відбулась саме внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 8.7 ПДР України. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя на вул. Собранецьку на заборонений (червоний) сигнал світлофору, відтак скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», яким керував потерпілий ОСОБА_2 , який рухався по вул. Собранецька на зелений сигнал світлофору. Апеляційний суд вважає обґрунтованими та правильними висновки суду першої інстанції про те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є недотримання водієм ОСОБА_1 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість його у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів.
Доводи апелянта про те, що суд розглянув справу поверхово, не з`ясувавши фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, адже не дослідив те, що факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 8.7 ПДР України не встановлений, - апеляційний суд відхиляє, оскільки вважає, що вказані твердження не спростовують винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог, передбачених п. 8.7 Правил дорожнього руху України. Зазначені апелянтом доводи спростовуються вищенаведеними доказами, які містяться у матеріалах справи. Так, зі схемою місця ДТП ОСОБА_1 ознайомився, своїм підписом засвідчив, що жодних заперечень та зауважень відносно викладених у схемі обставин не має, між тим, у своїх письмових поясненнях не заперечив той факт, що допустив зіткнення зі вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення транспортним засобом, за кермом якого перебував ОСОБА_2 . Разом з цим, доказів, які можуть слугувати підставою для сумнівів, що саме інші обставини чи дії водія транспортного засобу марки «ВАЗ 2106», потерпілого ОСОБА_2 стали причиною зіткнення автомобілів, апелянт не приєднав до апеляційної скарги.
Твердження ОСОБА_1 стосовно того, що місцевий суд, розглянувши справу без його участі,позбавив апелянта права на захист, не взяв до уваги заяву ОСОБА_1 про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з перебуванням на лікарняному, - апеляційним судом не визнаються слушними, адже вони жодним чином не впливають на правильність висновків місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом взято до уваги як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН