Провадження №3/760/2093/22
Справа №760/406/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Київської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Лівія, Тріполі, місце постійного проживання: АДРЕСА_1 місце роботи: ALHDEIR ALHDITHA , паспорт громадянина Лівії для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 28.09.2015; орган, що видав Tripoli,

за ст. 471 МК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), за порушення митних правил.

З протоколу №4693/10000/21 про порушення митних правил від 19.11.2021 року вбачається, що громадянин Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) самостійно, своїми діями, що були виражені у обранні для проходження митного контролю переміщуваною ним готівкової валюти обрав канал, що позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор», та на момент проходження митного контролю, належним чином заповненої митної декларації громадянин Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), до митного оформлення не подав - в діях та бездіяльності громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», вбачається порушення встановленого ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що в свою чергу, має ознаки наявності у діях та бездіяльності громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), порушення митних правил, визначеного положеннями ст. 471 МК України.

Представник Київської митниці Державної митної служби України у судовому засіданні пояснив, що гр. Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) порушив митні правила, у зв`язку з чим відносно неї складено протокол про порушення митних правил №4693/10000/21 за ст. 471 МК України.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності гр. Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши отримані матеріали, вбачається наступне.

Згідно протоколу про порушення митних правил № 4693/10000/21 від 19.11.2021 року гр. Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) обрав вид митного оформлення зону спрощеного митного оформлення «зелений коридор», а тому відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України.

На підставі положень п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітниками митниці було проведено усне опитування громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ). На запитання співробітників митниці громадянин Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), повідомив, що переміщує через митний кордон України приблизно 10000 Євро .

Після проведення опитування громадянин Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), йому було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянином Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) було видано готівку в розмірі 10000 Євро,900 доларів США що знаходились у відкритому паперовому конверті, в одному з відділень рюкзака пасажира (ручна поклажа).

Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) вся валюта належить йому особисто. Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці у присутності громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

19.11.2021 року відносно громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) складено протокол про порушення митних правил №4693/10000/21.

У відповідності до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Що стосується об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, вона полягає в переміщенні через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор» товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено, або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про валюту і валютні операції», встановлено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Транскордонне переміщення валютних цінностей шляхом поштових відправлень здійснюється лише шляхом поштових відправлень з оголошеною вартістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 МК України, обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Згідно з Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, з 07.02.2019 фізична особа має право ввозити/пересилати в Україну та вивозити/пересилати за межі України готівкову валюту і банківські метали (враховуючи монети, що віднесені до банківських металів) в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Транскордонне переміщення фізичною особою готівкової валюти і банківських металів в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, здійснюється на умовах письмового декларування митному органу в повному обсязі.

При цьому, згідно з пунктом 18 розділу 1 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №5, фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро, на підставі документів, що підтверджують зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро; придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро.

Згідно з ч. 5 ст. 366 МК України, обрання «зеленого коридору» вважається заявою особи про те, що переміщені нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню.

Під термін товари підпадає в тому числі і іноземна валюта, згідно з положеннями ст. 4 ч. 1, п. 1 б), п.57 МК України.

Відповідно до вимог ст. 197 МК України, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. В даному випадку такі обмеження встановлені на рівні 10 000 євро, в зв`язку з чим валютні цінності, які переміщував правопорушник є товарами, переміщення яких через митний кордон України обмежене.

Щодо суб`єктивної сторони правопорушення встановлено наступне.

Судом встановлено, що громадянин Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не розумів протиправність своїх дій, не припускав можливості настання негативних наслідків, хоча міг і повинен був це розуміти і передбачати. Тобто, суб`єктивна сторона дій правопорушника полягає в протиправній необережності в формі недбалості.

Відповідно до матеріалів справи, громадянин Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) протиправно перемістив через митний кордон України 900 доларів США, які в нього були вилучені.

При визначені адміністративного стягнення, якому підлягає правопорушник, суддя враховує ступінь суспільної небезпеки правопорушення, ступінь провини, ставлення до вчиненого, його майновий стан, а також обставини, які пом`якшують відповідальність, а саме те, що особа вперше притягується до адміністративної відповідальності, щире каяття, а також той факт, що грошові кошти є її власністю.

Відповідно до ст. 471 МК України порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Відповідно ж до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Правопорушення, яке вчинив гр. громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) полягало у переміщенні через митний кордон незадекларованих митному органу грошових коштів, що підлягає обов`язковому декларуванню.

Проте, гр. громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не розумів протиправність своїх дій і не припускав можливості настання негативних наслідків, а також шкоду, яку він міг потенційно завдати державі, є незначною. Недекларування вказаної суми грошей фактично призвело б до відсутності інформації у органів влади про те, що ці кошти ввезені на територію країни.

Крім того, в протоколі про порушення митних правил відсутні докази, які б підтверджували завдання шкоди державним чи суспільним інтересам, в тому числі і доказів, які б підтверджували, що вилучені кошти будуть спрямовані на забезпечення можливої протиправної діяльності.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У разі встановлення міжнародним договором правил, що суперечать чи не відповідають правилам, передбачених законодавством України, застосуванню підлягають правила міжнародного договору України.

Стосовно вирішення питання щодо конфіскації вилученої валюти, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема постанову ЄСПЛ від 11.07.2019 року по справі «Садоча проти України».

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «З захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, a також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно з зазначеним рішенням ЄСПЛ, судове рішення, яким застосовується конфіскація майна, є втручанням в право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на повагу власності.

Згідно з Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В даному випадку майном правопорушника є грошова сума в доларах, яка, на думку представника митниці, підлягає конфіскації.

За таких обставин конфіскація є втручанням в право особи на повагу власності і, відповідно, має бути застосована ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.

Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Об`єктивна сторона правопорушення, яке вчинила правопорушник, полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі», тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.

Що стосується загального інтересу, якому могло слугувати таке втручання Європейський суд зазначив, що держави мають законний інтерес і в той же час обов`язок вживати заходи в цілях виявлення та контролю руху готівкових коштів через кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватись для легалізації незаконних доходів, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь - яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз та вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.

Крім того, сума, яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через український митний кордон, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10 000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування.

Рішенням ЄСПЛ від 11.07.2019 «Садоча проти України» (скарга №77508/11) було констатовано порушення Україною статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Суд встановив, що конфіскація всієї не задекларованої під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і булла непропорційною до вчиненого правопорушення.

Вищевикладене свідчить про те, що застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) «індивідуальний надмірний тягар».

При цьому, конфіскація вилученої валюти, буде сприяти лише погіршенню матеріального становища громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) та жодним чином не сприятиме його вихованню та попередженню вчинення ним нових порушень.

Суд враховує п. 10 ч. 2 Конвенція про захист заробітної плати №95 від 1949 року, яка переглянута Конвенцією Міжнародної організації праці №173 1992 року про захист вимог працівників у випадку неплатоспроможності роботодавця, від 1992 року, і залишає зазначену Конвенцію відкритою для подальшої ратифікації, яка ратифікована Законом № 2996-IV від 19.10.2005 року, де указано: «Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.».

Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення. Зокрема, в даному випадку, правопорушник не дотримався вимог, щодо внесення відомостей до митної декларації, а не вчинив будь - якого іншого правопорушення, яке можна припустити (наприклад, відмивання грошей або ухилення від сплати мита податків, тощо).

Крім того, сума, яку митний орган вимагає конфіскувати у правопорушника є для нього значною, а шкода, яку він потенційно міг завдати органам влади - незначна, оскільки він не завдавав державі жодної шкоди.

Також, слід зазначити, що однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Неодноразове ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, особливо судами вищих інстанцій, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Керуючись однією з аксіом судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», суд вважає, що конфіскацію в даному випадку можна було б застосувати в разі відшкодування майнової шкоди, завданої державі, однак вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення правопорушником відомостей до митної декларації.

Таким чином, конфіскація всієї незадекларованої суми грошей накладе на особу індивідуальний та надмірний тягар і буде непропорційною до вчиненого правопорушення, отже, буде порушено статтю 1 Протоколу №1 до Конвенції. Такого висновку дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні «Садоча проти України».

Винність правопорушника підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил, доповідною запискою інспектора митниці, поясненням правопорушника та наданими доказами легальності походження грошей, описом вилученої валюти.

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного та враховуючи обставини, які свідчать про легальне і правомірне отримання правопорушником вилучених в неї валютних коштів, суд застосувавши міжнародно-правові норми, дійшов до висновку про не застосування до громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) додаткового стягнення в вигляді конфіскації вилучених валютних коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Київського апеляційного суду від 22.06.2021 року у справі №760/4013/21.

Також, Конституційний Суд України 21 липня 2021 рішенням у справі № 3-261/2019(5915/19) визнав неконституційним абзац другий статті 471 Митного кодексу щодо конфіскації товару.

Крім цього, вважаю за необхідне зазначити, що адміністративним законодавством не передбачено надання будь - яких документів для отриманням особою грошей, які їй повинні бути повернуті, окрім документів, які посвідчують особу або документів, які уповноважують іншу особу, тобто гроші повинні бути поверненні без надання довідки банку.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір України», ст.ст. 197, 471, 522, 524-529 МК України, ст.ст. 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Лівія, Тріполі, місце постійного проживання: АДРЕСА_1 місце роботи: ALHDEIR ALHDITHA , паспорт громадянина Лівії для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 28.09.2015; орган, що видав Tripoli, винним у порушенні митних правил, передбачених статтею 471 Митного кодексу України.

Притягнути громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Лівія, Тріполі, місце постійного проживання: АДРЕСА_1 місце роботи: ALHDEIR ALHDITHA , паспорт громадянина Лівії для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 28.09.2015; орган, що видав Tripoli, до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. на користь держави.

Стягнути з громадянина Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Лівія, Тріполі, місце постійного проживання: АДРЕСА_1 місце роботи: ALHDEIR ALHDITHA , паспорт громадянина Лівії для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 28.09.2015; орган, що видав Tripoli на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

Валюту, вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №4693/10000/21 від 19.11.2021 року у розмірі 900 доларів США повернути громадянину Лівії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Лівія, Тріполі, місце постійного проживання: АДРЕСА_1 місце роботи: ALHDEIR ALHDITHA , паспорт громадянина Лівії для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 28.09.2015; орган, що видав Tripoli, або його законному представнику у встановленому законом порядку.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя