Справа № 447/3304/21 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 33/811/52/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Волощука С.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду м. Львова від 4 січня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн. в дохід держави.

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 6 жовтня 2021 року о 02 год.00 хв. на автодорозі Т 14-19 керував автомобілем марки Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із порожнини рота нестійка хода) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 , 6 жовтня 2021 року о 02 год. 00 хв., на автодорозі Т 14-19, керуючи автомобілем марки Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та здійснив з`їзд з проїжджої частини, де здійснив зіткнення із дерев`яним пнем, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП України.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суддею не повно з`ясовано всі обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам та обставинам справи, не вжито жодних дій для встановлення істини в справі.

Наголошує, що притягнення його до адміністративної відповідальності ініційовано працівниками поліції незаконно.

Протоколи про адміністративні правопорушення складені з грубим порушенням «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зафіксованому не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС України № 1395 від 7 грудня 2015 року.

Зазначає, що не керував транспортним засобом Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 , а перебував в салоні авто в як пасажир, водієм автомобіля був його брат.

Працівниками поліції не було зібрано належних та допустимих доказів на підтвердження його вини.

В судовому засіданні 2 лютого 2021 року ОСОБА_1 заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_2 .

Заслухавши виступ ОСОБА_1 та його представника на підтримку апеляційної скарги та клопотання про допит свідка, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга та клопотання не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №186968 від 6 жовтня 2021 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу «Драгер» та в медичному закладі відмовився;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с 3), з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», у зв`язку із виявленням ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, нестійка хода), від проходження огляду водій відмовився;

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі;

- копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №186969 від 6 жовтня 2021 року (а.с. 5), з якої вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та здійснив з`їзд із проїжджої частини де здійснив зіткнення із дерев`яним пнем в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 ПДР України;

- відеозаписі, долученому до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував в автомобілі один (спав на передніх сидіннях), автомобіль перебував за межами проїжджої частини дороги, працівників поліції не повідомляв, що автомобілем керували інші особи, окрім того відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі.

Стосовно тверджень апелянта, що працівниками поліції було ініційовано його притягнення до адміністративної відповідальності самостійно, то такі не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких проявів упередженого ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 під час висловлення йому вимоги пройти огляд на стан сп`яніння матеріали справи, в тому числі й наявний відеозапис, не містять. Не надані такі ОСОБА_1 і під час розгляду справи апеляційним судом.

Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубими порушенням не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Статтею 256 КУпАП та «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 встановлені вимоги щодо форми та змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, в силу ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з п. 9 розділу ІІ вказаної «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції,звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю,без скорочень); у графі «склав цей протокол про те,що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю,без скорочень); у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчу є особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу,що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)); у графі «чи притягався (лася)до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» -суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Вказані реквізити протоколу в силу вимог п. 6 розділу ІІ зазначеної Інструкції заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою.

Згідно з п. 15 розділу ІІ, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

На переконання апеляційного суду, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений в установленому законом порядку, такий відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Доводи ОСОБА_3 , що його брат керував автомобілем 6 жовтня 2021 року, не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки не підтверджуються матеріалами справи. Окрім цього, даному факту було надано належну правову оцінку судом першої інстанції та апеляційний суд погоджується з доводами судді першої інстанції, а тому з цих підстав апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання про допит ОСОБА_2 , в суді апеляційної інстанції, в якості свідка.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею Миколаївського районного суду Львівської області ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинені ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Миколаївського районного суд Львівської області від 4 січня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.