Справа №587/853/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.
Номер провадження 33/816/24/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/853/21 за апеляційною скаргою захисника ПУЛИНЦЯ Б. А. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 05.10.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Пулинець Б. А.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ПУЛИНЕЦЬ Б. А. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази керування т/з ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, судове засідання проведено за відсутності свідків, огляд проводився за відсутності свідків, до закладу охорони здоров`я правоохоронці відмовилися доставляти ОСОБА_1 і не пропонували останньому пройти огляд у закладі охорони здоров`я, не було складене направлення для проходження огляду у медичному закладі, факт відмови від проходження огляду не доведений.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 05.10.2021 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і підданий стягненню у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454,00 грн судового збору.

Згідно постанови, 05.05.2021 о 12:55 в с. Залізняк вул. Галкіна, 16 ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2104, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатору «Алкотестер» 6810 ARBF0423 Драгер, що підтверджується тестом № 995 від 05.05.2021, результат огляду становить 0,30 ‰, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Пулинця Б. А., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 025358 від 05.05.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_1 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- роздруківкою результатів тестування «Alkotest Drager 6810», згідно якого показники алкоголю у ОСОБА_1 05.05.2021 о 13:01 становили 0,30 проміле (а. с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного поліцейськими на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager 6810», згідно якого водій ОСОБА_1 погодився з показником 0,30 проміле алкоголю (а. с. 3);

- відеозаписами подій, на якому зафіксовані обставини зупинки т/з, за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 , у якого в процесі спілкування працівником поліції були виявлені ознаки сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу «Alkotest Drager 6810». Водій пройшов відповідний огляд за допомогою спеціального технічною пристрою, результат 0,30 проміле алкоголю, з результатами був згоден. Будь-яких заперечень з приводу проходження огляду на стан сп`яніння від останнього не поступало (а. с. 4).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Питання встановлення первинно наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, тому доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння, процедури застосування спеціального технічного засобу, з урахування наведених вище обставин, не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки відповідно п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії т/з, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Таким чином, вище наведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання працівниками поліції самої процедури огляду, яка була проведена на місці зупинки т/з, хоча і без свідків, але із відео фіксацією подій, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність доказів керування т/з саме ним, то вони не можуть бути прийнятими до уваги.

Так, факт керування ОСОБА_1 т/з підтверджується: викладеними ним власноруч письмовими поясненнями в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він претензій до працівників поліції не має; відеозаписами з камер службового автомобіля та відеореєстраторів працівників поліції, з яких вбачається, що працівники поліції рухаючись за т/з ВАЗ 2104, д. н. з. НОМЕР_1 та після повної зупинки зазначеного т/з було зафіксовано, що останній знаходився у т/з під час його руху на місці водія.

Відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія.

Вказані обставини у сукупності дозволяють зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин т/з керував саме ОСОБА_1 , так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Твердження апеляційної скарги про відмову працівників поліції забезпечити огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Не містить будь-якої інформації про бажання ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я та незгоди його з результатами Драгера і наданий працівниками поліції відеозапис подій.

Що стосується відсутності факту направлення водія на огляд, то воно (направлення) надається відносно особи, яка керує т/з тільки у разі, якщо остання бажає пройти такий огляд, і виключно працівником поліції уповноваженій особі закладу охорони здоров`я, яка має право проводити медичний огляд на стан сп`яніння, а якщо особа пройшла огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з за участю працівника поліції і згодна з показниками технічного засобу, то відповідне направлення працівниками поліції і не видається через відсутність об`єктивної потреби у цьому.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , то вони також не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. При цьому в своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 05.10.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ПУЛИНЦЯ Б. А. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов