Справа № 513/1252/21
Провадження № 3/513/19/22
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Франчука О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Зоря Саратського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, депутата Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба СВК",

за ч. 1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено в протоколі № 1116 від 14.12.2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, який відповідно до п.п. "б" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, не повідомив колегіальний орган - депутатів селищної ради про виникнення у нього реального конфлікту інтересів під час голосування за рішення сесії Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 297-VIII від 23.04.2021 "Про надання дозволу ТОВ "ДРУЖБА СВК" (директором якого він є особисто) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою реалізації права оренди, із невитребуваних, нерозподілених земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Дружба" на території Саратської селищної ради (колишньої Зорянської) Білгород-Дністровського району (колишнього Саратського) Одеської області (за межами населеного пункту с. Зоря)", чим порушив вимоги ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", щодо врегулювання конфлікту інтересів, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Як зазначено в протоколі № 1117 від 14.12.2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, який відповідно до п.п. "б" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, не повідомив колегіальний орган - депутатів селищної ради про виникнення у нього реального конфлікту інтересів під час голосування за рішення сесії Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 298-VIII від 23.04.2021 "Про надання дозволу ТОВ "ДРУЖБА СВК" (директором якого він є особисто) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою реалізації права оренди, із невитребуваних, нерозподілених земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Дружба" на території Саратської селищної ради (колишньої Зорянської) Білгород-Дністровського району (колишнього Саратського) Одеської області (за межами населеного пункту с. Зоря)", чим порушив вимоги ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", щодо врегулювання конфлікту інтересів, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом № 1118 від 14.12.2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, який відповідно до п.п. "б" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, не повідомив колегіальний орган - депутатів селищної ради про виникнення у нього реального конфлікту інтересів під час голосування за рішення сесії Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 299-VIII від 23.04.2021 "Про надання дозволу ТОВ "ДРУЖБА СВК" (директором якого він є особисто) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою реалізації права оренди, із невитребуваних, нерозподілених земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Дружба" на території Саратської селищної ради (колишньої Зорянської) Білгород-Дністровського району (колишнього Саратського) Одеської області (за межами населеного пункту с. Зоря)", чим порушив вимоги ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", щодо врегулювання конфлікту інтересів, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Як зазначено в протоколі № 1119 від 14.12.2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, який відповідно до п.п. "б" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час голосування за рішення сесії Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 297-V1II від 23.04.2021 "Про надання дозволу ТОВ "ДРУЖБА СВК" (директором якого він є особисто) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою реалізації права оренди, із невитребуваних, нерозподілених земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Дружба" на території Саратської селищної ради (колишньої Зорянської) Білгород-Дністровського району (колишнього Саратського) Одеської області (за межами населеного пункту с. Зоря)", чим порушив вимоги ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", щодо врегулювання конфлікту інтересів, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Як зазначено в протоколі № 1120 від 14.12.2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, який відповідно до п.п. "б" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час голосування за рішення сесії Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 298-VІII від 23.04.2021 "Про надання дозволу ТОВ "ДРУЖБА СВК" (директором якого він є особисто) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою реалізації права оренди, із невитребуваних, нерозподілених земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Дружба" на території Саратської селищної ради (колишньої Зорянської) Білгород-Дністровського району (колишнього Саратського) Одеської області (за межами населеного пункту с. Зоря)", чим порушив вимоги ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", щодо врегулювання конфлікту інтересів, за що відповідвльність передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпА.

Як зазначено в протоколі № 1121 від 14.12.2021 року ОСОБА_1 , будучи депутатом Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, який відповідно до п.п. "б" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції"» (далі - Закон) є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час голосування за рішення сесії Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 299-VІII від 23.04.2021 "Про надання дозволу ТОВ "ДРУЖБА СВК" (директором якого він є особисто) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою реалізації права оренди, із невитребуваних, нерозподілених земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Дружба" на території Саратської селищної ради (колишньої Зорянської) Білгород-Дністровського району (колишнього Саратського) Одеської області (за межами населеного пункту с. Зоря)", чим порушив вимоги ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", щодо врегулювання конфлікту інтересів, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, просив закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення на підставі пункту 1 ч.1 ст.247 КУпАП. Послався на те, що у нього був відсутній реальний конфлікт інтересів. В протоколах не встановлено і не відображено обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, які б дозволили кваліфікувати рішення як такі, що прийняті в умовах реального конфлікту інтересів, а саме:

1) наявність у нього факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між його приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Реальний конфлікт інтересів, а саме суперечності між його приватним інтересом та його службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло б на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання повноважень, в даному випадку відсутній.

Тобто на момент прийняття участі у голосуванні за рішення № 297-VIII від 23.04.2021, № 298-VIII від 23.04.2021, № 299-VIII від 23.04.2021, у нього за описаної в протоколі фабули та наявності інших обставин, міг бути виключно потенційний інтерес, але аж ніяк не реальний.

Послався на те, що хоча ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" і передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а не потенційного. За ч.2 ст.172-7 КУпАП адміністративна відповідальність також настає лише за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, а не потенційного.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Дідич Є., якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, надав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування послався на те, що відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Усі протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відносно ОСОБА_1 були складені старшим оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітаном поліції Яковлєвим І. В.

За змістом ч.2 ст.255 КУпАП всі докази по справі повинні були збиратись капітаном поліції Яковлєвим І.В., так як саме він склав протоколи про адміністративне правопорушення. Проте більшість доказів були отримані не особою, яка склала протоколи, а іншою особою - начальником Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Фроловим Денисом, на запит якого були надані вище вказані докази.

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був отриманий не на запит ОСОБА_2 , як особи яка складала протоколи, а взагалі особою з незрозумілим процесуальним статусом на ім`ям ОСОБА_3 .

З цих підстав вважає, що надані до протоколів докази є недопустимими, так як були одержані неуповноваженими особами.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст.172-7 КУпАП та за правилами ст. 36 КУпАП просив призначити ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Судом установлено, що згідно рішення Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № І-VIII від 01.12.2020 "Про початок повноважень депутатів Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області VIII скликання" ОСОБА_1 , наділено повноваженнями депутата Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області VIII скликання.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

Відповідно термінів, зазначених в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну га/або цивільно-правову відповідальність:

потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій підчас виконання зазначених повноважень:

приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Диспозицією ч.1 ст. 172-7КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно примітки до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

За положенням підпункту "б" пункту 1 частини 1 ст. 172-7 КУпАП суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є:

особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема депутати місцевих рад.

Статтею 28 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно: 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Отже, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП законом визнається не повідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у особи реального конфлікту інтересів та вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до роз`яснень ВССУ "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією" від 22.05.2017 р., беручи до уваги диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, можемо констатувати, що порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати:

- у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконаннявказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП);

-у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Аналіз термінів "потенційний інтерес" та "реальний інтерес", які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правовоїекспертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката Ульянова Р.А., щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи.., що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що, прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішень.

3) наявність повноважень на прийняття рішення.службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Беручи до уваги визначення поняття "реальний конфлікт інтересів", згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль окремої особи при прийнятті рішення колегіальним органом,можемо констатувати, що голосування окремою особою само по собі неможе створювати безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між її діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом (наприклад, зборами суддів відповідного суду). Те саме стосується й осіб, які здійснюють представницькі повноваження.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі належних та допустимих доказів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на п.282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), згідно яких "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом".

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується умисною формою вини.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ст. 172-7 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його суб`єктивної сторони є умисна дія. В той же час протоколи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 умислу на скоєння правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Так, 23.04.2021 року Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області розглядала питання надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою земель територіальної громади та ухвалила три рішення № 297-VIII, № 298-VIII та № 299 VIII "Про надання дозволу ТОВ "ДРУЖБА СВК" (директором якого є ОСОБА_1 ) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою реалізації права оренди, із невитребуваних, нерозподілених земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Дружба" на території Саратської селищної ради (колишньої Зорянської) Білгород-Дністровського району (колишнього Саратського) Одеської області (за межами населеного пункту с. Зоря)".

Як встановлено з протоколу № 7 пленарного засідання сьомої сесії Саратської селищної ради восьмого скликання, за вказані рішення проголосувала абсолютна більшість із присутніх на сесії 26 депутатів Саратської селищної ради, а також селищний голова. Факт голосування за вказані три рішення ОСОБА_1 не заперечував. Даний факт підтверджується результатами поіменного голосування депутатів Саратської селищної ради на пленарному засіданні сьомої сесії Саратської селищної ради восьмого скликання від 23.04.2021 року. Проте, один голос ОСОБА_1 не мав вирішального значення при прийнятті Саратською селищною радою вказаних рішень. Тобто голосування ОСОБА_1 за вказані рішення само по собі не створило безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між його діями та юридичними наслідками у формі прийнятих рішень Саратською селищною радою.

Крім того, до Саратської селищної ради не надходило заяв від інших юридичних чи фізичних осіб щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою реалізації права оренди, із невитребуваних, нерозподілених земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Дружба" на території Саратської селищної ради.

Рішеннями від 23.04.2021 року за № 297-VIII, № 298-VIII та № 299 VIII не вирішувалось питання про передачу в оренду ТОВ "ДРУЖБА СВК" конкретних земельних ділянок, а було вирішено виключно питання про надання дозволу на розробку технічної документації.

Окрім того, передача земельної ділянки в оренду відбувається на засадах конкурентності, відповідно до ч. 2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Тобто ні селищна рада, ні окремий депутат не може вирішити питання про передачу земельної ділянки в оренду конкретному суб`єкту без проведення земельних торгів. Тому голосування ОСОБА_1 за вказані рішення не надавало ніяких привілеїв ТОВ "ДРУЖБА СВК" щодо набуття права оренди вказаних земель.

У постанові під 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/І6-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проект) землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колі ociб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 р. у справі №6/88/2908/16 ц, зазначено, що законодавець. запроваджуючи регулювання щодо надання землі у користування, не міг мати на меті стимулювання зловживань, посилення соціальної нерівності і спрямованість на неправовий та непрозорий перерозподіл основного національного багатства землі. Отже, відповідне законодавство слід тлумачити таким чином, що за наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності и оренду право оренди такої земельної ділянки підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), та правовідносини оренди виникають лише в момент укладення договору оренди.

У постанові від 02.06.2021 справа № 700/316/20-ц. Верховний суд сформував такий правовий висновок, що реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, чи погодження проекту у порядку сі. 186-1 Земельного кодексу України, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", заява № 36673/04, "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд наголошує, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що наявність факту приватного інтересу у депутата Саратської селищної ради ОСОБА_1 під час розгляду питання про можливість надання ТОВ "ДРУЖБА СВК" (директором якого він є особисто) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, вплинула на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зумовлений можливістю отримання дозволу ТОВ "ДРУЖБА СВК" (директором якого він є особисто) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою реалізації права оренди, із невитребуваних, нерозподілених земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Дружба" на території с. Зоря Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області та фінансового та матеріально - технічного забезпечення ТОВ "ДРУЖБА СВК" (директором якого він є особисто).

Проте належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку .

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, а усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

Згідно з пунктом 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 247, 279, 280, 283- 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. І. Бучацька