П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово безробітного, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и л а :

27 квітня 2022 року до Черкаського районного суду Черкаської області від Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції надійшов матеріал про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Того ж дня автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючу суддю Миколаєнко Т.А. та передано їй дану справу.

Ознайомившись з матеріалами справи, суддя дійшла наступних висновків.

За приписами частини третьої статті 7 КУпАП застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п.п. 1, 2 статті 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя, в тому числі, повинен вирішити, чи належить до його компетенції розгляд даної справи та чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення і інші матеріали справи.

Згідно з частиною першою ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною першою статті 257 КУпАП передбачено, що протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог частини першої статті 256 КУпАП, зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Указані вимоги щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення викладено також у ІІ Розділі Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06 листопада 2015 року.

В ході дослідження матеріалів адміністративної справи було встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 276412 від 18 квітня 2022 року, складеному відносно ОСОБА_1 , місцем скоєння правопорушення вказано «м. Черкаси, автодорога Р-10, 1 км», однак не зазначено відомості про те, у адміністративних межах якого саме району міста Черкаси знаходиться дана ділянка автодороги та до юрисдикції якого суду вона відноситься.

Водночас, наголошую на тому, що на місто Черкаси не поширюється юрисдикція Черкаського районного суду Черкаської області.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. (…) Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Зважаючи на вищевикладене, суддя дійшла висновку про те, що Черкаський районний суд Черкаської області не має повноважень розглядати цю справу по суті у зв`язку з тим, що буде порушено правила підсудності, визначені нормами КУпАП.

Водночас, відповідно до змісту статті 257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Аналогічне слідує і з вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 11 червня 2014 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП», зокрема, у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ (органом поліції).

Оскільки судом не можливо встановити підсудність даної справи, а орган, уповноважений на складення протоколу, направляючи справу до Черкаського районного суду Черкаської області, помилився у визначенні її підсудності, суддя вважає необхідним повернути матеріали справи відносно гр. ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, для уточнення місця вчинення правопорушення та направлення їх до належного суду.

При цьому, прошу звернути увагу на те, що відповідно до п. 7 розділу ІІ "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції" затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 257, 276, 278, 283 КУпАП, суддя, -

у х в а л и л а :

Адміністративний матеріал відносно гр. ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернути до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції для уточнення місця вчинення правопорушення та направлення до належного суду.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: Т. А. Миколаєнко