ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Скрипнік Л.А., розглянувши у присутності адвоката Теплової Я.С. за ордером, представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративні матеріали, що надійшли з Головного управління ДПС у Херсонській області , Автономній республіці Крим та м. Севастополі, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як посадової особи керівника ( директора) ДП ПІДПРИЄМСТВОДКВС УКРАЇНИ (№90), що зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Херсонського міського суду Херсонської області з Головного управління ДПС у Херсонській області , Автономній республіці Крим та м. Севастополі надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Протоколом про адміністративне правопорушення № 454/21-22-18-03-11/08680997 від 09.11.2021 року, встановлено, що відповідно за результатами камеральної перевірки, оформленої актом від 26.10.2021 року №4074/21-22-18-03/08680997 встановлено факт несвоєчасної сплати податку на додану вартість ДП ПІДПРИЄМСТВОДКВС УКРАЇНИ (№90) (08680997), юридична адреса: 73000, Херсонська область, м. Херсон, Суворовський р-н, вул. Некрасова, буд. 234)

Контролюючий орган в 2011 році звернувся до суду із адміністративним позовом до ДП ПІДПРИЄМСТВОДКВС УКРАЇНИ (№90) (08680997) про стягнення податкового боргу нарахованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість по податковим деклараціям на загальну суму 259681,32 грн.. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року адміністративний позов задоволено. 09 грудня 202/12 року до суду від директора ДП ПІДПРИЄМСТВОДКВС УКРАЇНИ (№90) (08680997) надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду щодо стягнення податкового боргу строком на 120 місяців по 2026,07 грн. по ПДВ щомісячно. Херсонський окружний адміністративний суд ухвалив розстрочити виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2011 року щодо стягнення податкового боргу строком на 120 місяців по 2026,07 грн. щомісячно. Відповідно рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу ( Наказ ДПА України від 07.12.10 № 927 № 2а-4301 від 31.01.2012) 10.09.2021 року проведено по особовому рахунку по ПДВ нарахування в сумі 2026,07 грн.. Платником 23.09.2021 року погашено борг в розмірі 2,57 грн. та 29.09.2021 року 4284,80 грн.

-Визначено підприємством самостійно за липень 2021 року по Податковій декларації з податку на додану вартість від 19.08.2021 року № податкові зобов`язання в сумі 15298,00 грн., граничний строк сплати 30.08.2021 року, фактично сплачено 29.09.2021 року

-Визначено підприємством самостійно за серпень 2021 року по Податковій декларації з податку на додану вартість від 20.09.2021 року № , податкові зобов`язання в сумі 53866,00 грн., граничний строк сплати 30.09.2021 року, фактично сплачено 08.10.2021 та 23.10.2021

Таким чином платник порушив терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1, ст. 57 та п. 100.6 ст. 100 Податкового кодексу України ( далі ПКУ).

Таким чином ОСОБА_1 закидають вчинення правопорушення що полягає у несвоєчасній сплаті ПДВ в порядку та строки визначені Податковим Кодексом України , а саме п.п. 14.1.39 п. 14.1. ст. 14, ст. 36, п. 38.1 ст. 38, п. 46.1 ст. 46, п. 57.1 ст. 57 та п. 100.6 ст. 100 ПКУ, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 163-2 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), та передбачає покарання у виді накладення штрафу на посадових осіб у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До суду з`явилась захисник ОСОБА_1 адвокат Теплова Я.С., яка заперечувала провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП. Пояснила, що податкові зобов`язання, визначені підприємством самостійно за липень та серпень 2021 року за відповідними платіжними дорученням перерахована на відповідні рахунки у встановлені законом терміни. Окрім того зазначала, що вказівки про погашення боргу за рішенням суду у відповідних розмірах взагалі не містить викладу обставин, які б свідчили про наявність будь-якого складу адміністративного правопорушення, вчинення якого зокрема закидають її довірителю.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Теплової Я.С., допитавши за клопотанням захисту свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Пунктом 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПКУ податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п. 38.1 ст. 38 ПКУ виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пункт 46.1 ст. 46 дає визначення поняття податкової декларації, розрахуноку, звіту.

За приписами п. 100.6 ст. 100 ПКУ 100.6. розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

При цьому, згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України, порушення яких також закидають ОСОБА_1 , передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податковою зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничною строку. Тому, ДП ПІДПРИЄМСТВОДКВС УКРАЇНИ (№90) (08680997) не порушуючи встановлені законодавством строки а саме 30.08.2021 року на суму 15 298,00 та 29.09.2021 року на суму 53 866,00 сплатило податкові зобов`язання по податку на додану вартість за липень та серпень 2021 року відповідно, щ підтверджується дослідженими судом платіжними дорученням № 888 та 797, що відбулось без порушення граничних строків сплати відповідних податкових зобов`язань.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового Кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судом встановлено, що ДП ПІДПРИЄМСТВОДКВС УКРАЇНИ (№90) (08680997) своєчасно здійснило оплату податкового зобов`язання по податку на додану вартість за липень 2021 року на суму 15298,00 грн. та за серпень 2021 року на суму 53866,00 грн. не порушивши при цьому термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

При цьому, що стосується здійснення ДП ПІДПРИЄМСТВОДКВС УКРАЇНИ (№90) (08680997) проплат згідно до рішення суду про розстрочення ( відстрочення) податкового боргу, то взагалі не зрозуміло яким чином вказані обставини дотичні до порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з ПДВ, про що йдеться у складеному протоколі.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вище викладених обставин, суддя приходить до висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП підлягає закриттю, оскільки в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі вищезазначеного і керуючись ст. ст. 9, 10, 24, 33, 38, 163-2, 221, 247, 251, 254, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , як посадової особи - керівника (директора) ДП ПІДПРИЄМСТВОДКВС УКРАЇНИ (№90), за ч. 1 ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя Л.А. Скрипнік