запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/84/22Головуючий у 1-й інстанції Васильцова Г.А.
Єдиний унікальний №325/1069/21Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ст.173 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Діденка В.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Діденка Володимира Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приазовського районного суду м.Запоріжжя від 08 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає у АДРЕСА_1 ),

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 01.09.2021 року о 08:15 год. в приміщенні школи у с.Чкалове ОСОБА_1 висловлювалась грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , а також в усній формі погрожувала їй фізичною розправою.

ОСОБА_1 визнано винною за ст.173 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Діденко В.Є., посилаючись на відсутність в матеріалах справи належних, допустимих та достатніх доказів наявності в діях ОСОБА_1 ознак інкримінованого їй адміністративного правопорушення, просив скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Звертав увагу на процесуальну поведінку ОСОБА_2 , яка ні разу не з`явилась до суду. Пояснення свідка ОСОБА_3 , на думку апелянта, не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та мали б бути сприйняті судом критично, адже її дитина навчається у школі, де завучем є потерпіла у справі ОСОБА_2 .

Заслухавши захисника Діденка В.Є., який в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами частини 2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги судом першої інстанції виконано не в повному обсязі, в зв`язку з чим постанова не може бути визнана обґрунтованою і підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції, ухвалюючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП, виходив з того, що вина останньої у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами, зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР №419872 від 01.09.2021 року, а також поясненнями ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , наданими останньою під час складання протоколу та під час розгляду справи по суті.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 01.09.2021 року серії ГР №419872 у зазначений в протоколі час в приміщенні школи у с.Чкалове ОСОБА_1 висловлювалась грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , також в усній формі погрожувала їй фізичною розправою.

Потерпіла ОСОБА_2 у письмових поясненнях наданих 01.09.2021 року пояснила, що 01.09.2021 року близько 08:15 год. на території Чкаловської школи, в присутності великої кількості людей, більшість із яких учні школи, ОСОБА_1 , яка є вчителем з фізичної культури, з незрозумілих підстав почала висловлюватись нецензурною лайкою на її адресу та погрожувати їй фізичною розправою.

Разом з цим, потерпіла ОСОБА_2 , будучи неодноразово повідомленою про дату час та місце судового розгляду справи до суду жодного разу не з`явилась, а відтак судом безпосередньо допитана не була.

ОСОБА_1 в момент складання зазначеного протоколу, скориставшись передбаченим ст.63 Конституції України правом власні пояснення щодо обставин події не надавала. Втім в ході судового розгляду справи по суті провину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що розмова між нею та ОСОБА_2 дійсно мала місце, втім ніяких погроз та образ не містила.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що за вказаних в протоколі обставин ОСОБА_1 висловлювалась грубою нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 та у словесній формі погрожувала їй фізичною розправою, що підтвердила і в судовому засіданні суду.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

На переконання апеляційного суду наявні в матеріалах справи докази не є достатніми для висновку про безсумнівну провину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Зважаючи на процесуальну поведінку потерпілої, що певним чином характеризує її відношення до важливості прийняття законного та справедливого рішення у справі, суд мав більш критично оцінювати надані нею письмові пояснення.

Свідок ОСОБА_3 хоч і вказувала на протиправну поведінку з боку ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 , втім пояснення однієї особи не можуть буди беззаперечним доказом винуватості іншої. Крім того, як вказує сама свідок її дитина навчається у школі, де ОСОБА_2 є завучем, а відтак посилання захисту на ймовірну упередженість зі сторони зазначеного свідка апеляційний суд вважає не безпідставними.

Разом з цим, допитаний під час судового розгляду справи за клопотанням захисту свідок ОСОБА_4 зазначав про те, що 01.09.2021 року через дію карантинних заходів до приміщення школи сторонніх осіб не пускали, що також викликає певні сумніви при оцінці пояснень свідка ОСОБА_3 та могли б бути усунуті під час допиту потерпілої в судовому засіданні.

Статтею 251 КпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.251 КпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 225 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на сій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, оскільки доказування є правом особи а не її обов`язком.

Беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 дрібного хуліганства, а протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими доказами, сам по собі не являється самостійним достатнім доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято на формально досліджених судом першої інстанції доказах, а тому постанова Приазовського районного суду Запорізької області від 08.12.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КпАП підлягає скасуванню із закриттям адміністративного провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення у відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Діденка Володимира Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Приазовського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 325/1069/21