ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/83/22 Справа № 706/772/21 Категорія: ст. 124 КУпАПГоловуючий у І інстанції Орендарчук М. П. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №706/772/21 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Христинівського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., постановлено стягнути на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Як встановлено місцевим судом, ОСОБА_1 08.08.2021 о 06 год. 20 на 593 км. а.д. Стрий-Тернопіль-КропивницькийЗнамянка, керуючи автомобілем БМВ 320, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху пробив ліву передню шину, після чого автомобіль виїхав на смугу зустрічного руху, де не впорався з керуванням та скоїв зіткнення із автомобілем Форд Мондео, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.2.3.а, 2.3.б, 12.1. ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що його не було належним чином повідомлено про слухання справи, і розглянуто її за його відсутності, чим порушено право на захист. Зазначає, що в оскаржуваній постанові невірно вказано серію протоколу та пункт ПДР України, який ставиться йому в вину. Вказує, що працівниками поліції не було вилучено шину, яка лопнула на його автомобілі під час його руху, та місцевим судом відповідно не було призначено експертизу для з`ясування причин її лопання в ході руху. Вважає, що в його діях відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши думку захисника ОСОБА_1 Возняка В.Й., який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, думку потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив постанову місцевого суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п.2.3.а,б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вважаю, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість у ДТП ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження за відсутності в діях останнього складу адмінправопорушення, як про це просить апелянт.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 067294 від 08.08.2021, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та відповідно до якого ОСОБА_1 08.08.2021 о 06 год. 20 на 593 км. а.д. Стрий-Тернопіль-КропивницькийЗнамянка керуючи автомобілем БМВ 320, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху пробив ліву передню шину, після чого автомобіль виїхав на смугу зустрічного руху, де не впорався з керуванням та скоїв зіткнення із автомобілем Форд Мондео, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.2.3.а, 2.3.б, 12.1. ПДР України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. (а.с. 4);

- даними схеми ДТП від 08.08.2021 на якій зафіксовано розташування автомобілів, місце зіткнення, механічні пошкодження автомобілів, яка підписана всіма учасниками ДТП без зауважень (а.с. 5);

- первинними показаннями ОСОБА_1 , в яких останній вказував про те, що він рухався на своєму автомобілі БМВ 320, та під час руху в нього лопнуло переднє ліве колесо, в результаті чого його викинуло на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем Форд Мондео, потім він з`їхав в кювет (а.с. 2);

- первинними показаннями потерпілого ОСОБА_2 , який показав, що він рухався на автомобілі Форд Мондео, і йому на зустріч, а саме на його смугу руху, виїхав автомобіль БМВ 320, з яким відбулося зіткнення, в результаті чого його автомобіль отримав механічні ушкодження (а.с. 3).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Під час апеляційного розгляду в судове засідання з`явився потерпілий ОСОБА_2 , який зазначив, що він побачив автомобіль БМВ 320, який рухався йому на зустріч зі швидкістю більше 100 км/год, та виїхав на його смугу руху, у зв`язку з чим він додав швидкості, щоб уникнути лобового зіткнення. На думку потерпілого ОСОБА_1 заснув за кермом, а шина лопнула від удару з його автомобілем.

Апелянт вказує на те, що в оскаржуваній постанові не вірно вказано серію протоколу, складеного щодо ного, а саме ДПР18, замість ОБ, а також пункт ПДР України, який ставиться йому у вину, а саме 2.3., замість 2.3.б.

Однак вважаю, що вказані обставини є опискою, яка може бути виправлена з ініціативи суду, або ж за заявою зацікавленої особи, та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи апелянта про те, що ДТП відбулося не в результаті порушення ним ПДР України, а в результаті лопання шини переднього лівого колеса, що не залежало від його волі, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 повинен був перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан транспортного засобу, та стежити за технічним станом транспортного засобу, як те передбачено п.2.3.а,б ПДР України. А також під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ОСОБА_1 повинен враховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1. ПДР України), однак цього зроблено не було.

Апелянт вказує, що в даній справі необхідно було призначити експертизу з метою з`ясування причин з яких відбулося лопання переднього лівого колеса його автомобіля, що на його думку було в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками ДТП.

Однак, на думку апеляційного суду, незалежно від того, в результаті чого відбулося лопання переднього лівого колеса автомобіля БМВ 320, в діях ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.2.3.а,б та п.12.1. ПДР України, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомлявся місцевим судом про місце, день та час слухання справи за адресою ( АДРЕСА_2 ), яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, та його письмових поясненнях, які він особисто підписав.

Згідно конверту (а.с. 8), судова повістка повернулася до місцевого суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою (трекінг відправлення №746).

Відповідно до відповіді начальника Львівської дирекції АТ «Укрпошта» ЦПЗ Дрогобич О.В. Лужецької від 13.12.2021 №01-05-248 (а.с. 26), на який посилається апелянт, в період з серпня по листопад на адресу АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 15.10.2021 поступав рекомендований лист №746 з Христинівки, і був повернутий 22.10.2021 за терміном зберігання.

Тобто, з вище викладеного вбачається, що ОСОБА_1 не з`явився до ЦПЗ Дрогобич з метою отримання повістки, у зв`язку з чим вона була повернута до місцевого суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

ОСОБА_1 достовірно знав, що відносно нього складено адміністративні матеріали за ст. 124 КУпАП, які направлені до Христинівського районного суду Черкаської області, як про те зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, який особисто підписаний апелянтом, а тому мав цікавитися про стан його розгляду.

Також, судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 , оскільки під час апеляційного розгляду був присутній його захисник Возняк В.Й., який надавав свої пояснення, апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого місцевим судом рішення по суті щодо нього.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є неспроможними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст. 124 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка