ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5494/21 Номер провадження 33/814/65/22Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
Категорія ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Гальонкін С.А.,

при секретарі Таценко Т.Р.,

за участі:

захисника особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності адвоката Литовченка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Литовченка Романа Вікторовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн. в дохід держави.

Постановою судді Люлька О.В. притягається до адміністративної відповідальності за те, що він 02.10.2021 року, о 04.45 год., по вул. Зигіна, 32-А, в м. Полтава керував транспортним засобом „Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі адвокат Литовченко Р.В. просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а коли працівники поліції підійшли, автомобіль знаходився в нерухомому стані.

Стверджує, що наявний в матеріалах справи відеозапис не в повній мірі відображає обставин події, складається з фрагментів та не є безперервним.

Зазначає, що працівники поліції не забезпечили участі захисника, не повідомили йому про визначені законом права та обов`язки, запропонувавши відмовитись від проходження огляду та не роз`яснили правові наслідки такої відмови.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були залучені поліцейськими особисто, очевидцями адміністративного правопорушення не були, що ставить під сумнів надані ними пояснення. При цьому, вказані свідки, як і працівники поліції, не були допитані під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Апелянт звертає увагу, що при спілкуванні з поліцейськими, ОСОБА_1 вказав на погане самопочуття та просив викликати швидку медичну допомогу. Перебування у вказаному стані було підтверджено медичною довідкою від 27.10.2021 року, відповідно до якої у ОСОБА_1 діагностовано закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку, а тому, вказані у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння були симптомами виявлених лікарями травм.

Вислухавши адвоката Литовченка Р.В. який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ухвалюючи постанову суддя місцевого суду виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується відповідними даними протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 020169 від 02 жовтня 2021 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також наявним в матеріалах справи відеозаписом .

Проте апеляційний суд не погоджується з таким висновком, оскільки суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст. 251, 252 КУпАП, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та доведеності долученими до протоколу доказами його вини у вчиненні даного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 020169 від 02 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 02.10.2021 року, о 04.45 год., по вул. Зигіна, 32-А, в м. Полтава керував транспортним засобом „Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, з наявного в матеріалах справи відеозапису з бодікамери поліцейських не вбачається факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Натомість, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності декілька разів наголошував поліцейським щодо поганого самопочуття.

Так, в матеріалах справи міститься довідка КП «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради» №02112/1280 від 27.10.2021 року, відповідно до якої 02.10.2021 року під час огляду ОСОБА_1 на місці виклику було виявлено закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку (а.с.32-37).

Крім цього, дослідивши матеріали справи апеляційним судом встановлено відсутність у працівників поліції підстав, які регламентовані ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», щодо зупинки вказаного транспортного засобу, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції не враховано приписи ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним та неналежним доказом по справі також заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що відеозапис проведено з порушенням частини 5 розділу ІІ вказаної Інструкції, а саме: вказаний відеозапис не є безперервним та не містить обставин вчинення та виявлення адміністративного правопорушення (а.с.7).

Разом з тим, на жодному фрагменті відеозапису з бодікамери поліцейського не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушення ним Правил дорожнього руху. Фактично на вказаних фрагментах відображене спілкування ОСОБА_1 з поліцейським після зупинки транспортного засобу.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що в оскаржуваній постанові та в матеріалах справи відсутні докази наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності, тобто того, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів у справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Литовченка Романа Вікторовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.А. Гальонкін