Березівський районний суд Одеської області
26.01.2022
Справа № 494/25/22
Провадження № 3/494/80/22

ПОСТАНОВА
26 січня 2022 року м. Березівка
Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 1 статті 130 та частиною 1 статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -
10.01.2022 року до Березівського районного суду Одеської області від СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст.122-2 КУпАП.
Постановою суду від 25.01.2022 року вказані справи об`єднанні в одне провадження під спільним номером 494/25/22 (провадження 3/494/80/22) та призначені до розгляду на 26.01.2022 року о 15 год. 00 хв.
Згідно протоколу серії ДПР18 №166938 про адміністративне правопорушення від 02.01.2022 року вбачається, що 02.01.2022 року о 18:45 годині в с. Ряснопіль, Березівського району, Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем ЛУАЗ д.н.м НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння № 4 від 02.01.2022 року, виданим лікарем ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно протоколу серії ДПР18 №166933 про адміністративне правопорушення від 02.01.2022 року вбачається, що 02.01.2022 року о 18:45 годині в с. Ряснопіль, Березівського району, Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем ЛУАЗ д.н.м НОМЕР_1 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків та сирени, не зупинився. Був затриманий шляхом блокування патрульним автомобілем д.н. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.4. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
В судове засідання 26.01.2022 року ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляді, що вбачається з телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм Березівського районного суду Одеської області за №442. 26.01.2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності у зв`язку з карантинними обмеженнями.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 6 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність в діях громадянина ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02 січня 2022 року серії ДПР 18 №166938 ОСОБА_1 керував автомобілем ЛУАЗ в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння №4 від 02.01.2022 року, видане лікарем ОСОБА_2 .
Вказаний протокол №4 медичного огляду для встановлення факту вживання спихоактивної речовини та стану сп`яніння від 02.01.2022 року заповнений згідно форми №129/о, затвердженої наказом МОЗ України 27.12.1999 року за №302.
Разом з тим, форма №129/0 «Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння", яку заповнив лікар ОСОБА_2 при огляді 02.01.2022 року ОСОБА_1 відмінена згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України №774 від 26.10.2009 року.
В додатку №3 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом №1452/735 від 09.11.2015 року Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я в додатку №3 міститься Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та в додатку № 4 міститься Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Саме вказані: Акт та Висновок повинен був заповнити лікар, що оглядав ОСОБА_1 і саме такі повинні були бути долучені до матеріалів про адміністративне правопорушення.
А тому, єдиний доказ, (оскільки проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився) на підставі, якого суд зміг би зробити висновок про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є недопустимим в даній справі.
Також слід зауважити, що відеозапис з нагрудних камер не може бути допустимим доказом у даній справі, оскільки такий в порушення вимог «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої Наказом НПУ від 03.02.2016 року №100 є переривчастим.
Пунктом 5 вищенаведеної Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. В свою чергу, у рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.
Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як позбавлення права керувати транспортним засобом, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в ході розгляду справи є не доведеною.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи усе вищенаведене, а також беручи до уваги те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, вважаю, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо нього слід закрити.
Стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, то суд зазначає наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 №166933 від 02.01.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , 02.01.2022 року в с. Ряснопіль Березівського району, Одеської області керуючи автомобілем ЛУАЗ на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу не зупинився, був затриманий шляхом блокування патрульним автомобілем.
З оглянутих судом двох компакт дисків, долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 не зупинився на вимогу поліції чи втікав від працівників поліції.
Покликання у вказаному протоколі на свідків правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 присутні, однак останні не були свідками вказаного порушення за ч.1 ст.122-2 КУпАП, що і підтверджується їхніми поясненнями в матеріалах справи. Від пояснень ОСОБА_1 відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Будь-яких інших доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що здійснення правопорушення за ч.1 ст. 122-2 КУпАП ОСОБА_1 не підтверджене відповідними доказами, тому відсутні правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Відтак, на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122-2 КУпАП також підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст.7, ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130, 247, 252, 255, 283, 285 КУпАП, суд, -
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя Панчишин А.Ю.