Справа № 161/8698/22
Провадження № 3/161/2873/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 27 липня 2022 року

Луцький міськрайонний суд в особі судді Філюк Т.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого -

- за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області з Луцького РУП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 737924 від 30.06.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , 29.06.2022 року, близько 23:12 год.,перебуваючи в м. Луцьку, по вул. Гулака-Артемовського біля будинку № 13, порушив вимоги постанови КМУ № 573 від 08.07.2020 року "Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану" , наказу Волинської обласної адміністрації № 1 «Про запровадження комендантської години на території області». На вимогу припинити правопорушення не реагував, вів себе зухвало, на зауваження поліцейського не реагував, чим вчинив злісну непокору законної вимоги поліцейського.

Дії останнього кваліфіковані поліцейським за ст.185 КУпАП.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП на підставі ст. 247 п.1 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнає, заперечує в своїх діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Статтею 185 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Норма статті 185 КУпАП є банкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, яку конкретно закону вимогу суб`єкта не виконала особа, щодо якої складено протокол.

При цьому формулювання звинувачення повинно бути викладене саме в протоколі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26 червня 1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського чи члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку оскільки вимога або розпорядження вищевказаної особи це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування уповноваженого суб`єкта при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги такого та злісна невиконання таких вимог чи розпоряджень.

Проте, поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення не розкрив суті адміністративного правопорушення, не навів, які саме вимоги пред`являв до особи, і яким саме чином особа не виконувала такі вимоги, в чому полягала зухвалість такої поведінки особи і її злісна непокора.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що законна вимога поліцейського полягала у припиненні правопорушення та зазначені нормативні акти, які порушені ОСОБА_1 , однак до матеріалів адміністративної справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законній вимозі поліцейського.

Як слідує із рапорту поліцейського Шергей В., ОСОБА_1 перебував під час комендантської години в стані алкогольного сп`яніння на вулиці, проте це не є беззаперечним доказом вчиненого правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

До протоколу не долучено жодних доказів, які б свідчили про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, зокрема, відео чи фото фіксація обставин, зазначених у протоколі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Таким чином, обставини викладені у протоколі про адміністративне не підтверджуються доказами наявними в справі, відтак відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 737924 від 30.06.2022 року, не знайшли свого підтвердження в суді.

Тому суд дійшов висновку, що особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не доведено, що ОСОБА_1 дійсно вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, і в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Відповідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Варто зазначити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що «вимагає обережності дій суду» при вирішенні питання про тягар доказування в такій категорії справ.

З огляду на зазначене суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Наведене дає підстави для висновку, що підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КпАП України - немає, а тому справа відносно нього підлягає закриттю.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк