ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/158/22 Справа № 695/408/22 Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Ушакова К. М. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 та захисника Чирви О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника в інтересах правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює різноробочим ПрАТ «Миронівська птахофабрика»

визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454,00 грн., -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 04.02.2022 о 09.13 год. по вул. Шеремета, 100 в с. Піщана, Золотоніського р-ну, Черкаської області, керував автомобілем ZX ADMIRAL, номерні знаки НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного освідування в установленому порядку відмовився при свідках, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що коли його зупинили працівники поліції йому не було повідомлено про причину зупинки. Від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, а хотів пройти огляд в медичному закладі, так як працівники поліції можливо перебували у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» відмовився. Свідків при складанні протоколу не було. ОСОБА_1 поїхав з місця розгляду справи, не надавши поліцейським посвідчення водія, а тому невідомо, як працівники поліції встановили його особу. Постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП від 04.02.2022 не оскаржував.

Постановою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2022 року, ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454,00 грн.

Не погоджуючись з постаново суду першої інстанції, захисник в інтересах правопорушника ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить:

Скасувати постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2022 року, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного поруш передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що зазначена постанова прийнята судом першої інстанції з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною і необгрунтованою, а відтак підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Додає, що під час зупинки транспортного засобу, працівники поліції не представились, не надали свої посвідчення для ознайомлення та не роз`яснили конституційні права, які має апелянт при розгляді справ про адміністративні правопорушення.

Вказує, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, а просив надати документи на спеціальний технічний засіб та здійснити проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.

Наголошує, що при наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 04.02.2022 о 09.13 год. по вул. Шеремета, 100 в с. Піщана, Золотоніського р-ну, Черкаської області, керував автомобілем ZX ADMIRAL, номерні знаки НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного освідування в установленому порядку відмовився при свідках, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 185814 від 04.02.2022 року, де зазначено, що ОСОБА_1 04.02.2022 о 09.13 год. по вул. Шеремета, 100 в с. Піщана, Золотоніського р-ну, Черкаської області, керував автомобілем ZX ADMIRAL, номерні знаки НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного освідування в установленому порядку відмовився при свідках, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.(а.с.1);

- даними пояснень свідка ОСОБА_2 від 04.02.2022 року, де зазначено, що 04.02.2022 року він був запрошений в якості свідка під час складання адміністративних матеріалів на водія автомобіля ZX ADMIRAL, номерні знаки НОМЕР_1 , гр.. ОСОБА_1 . В його присутності гр.. ОСОБА_1 визнав, що вживав спритні напої, але від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.(а.с.3);

- даними пояснень свідка ОСОБА_3 від 04.02.2022 року, де зазначено, що 04.02.2022 року він був запрошений в якості свідка під час складання адміністративних матеріалів на водія автомобіля ZX ADMIRAL, номерні знаки НОМЕР_1 , гр.. ОСОБА_1 . В його присутності гр.. ОСОБА_1 визнав, що вживав спритні напої, але від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.(а.с.3);

- даними DVD диску від 04.02.2022 року із записом до адміністративного протоколу серії ААБ № 185814 від 04.02.2022 року, на гр.. ОСОБА_1 з якого вбачаються події викладені в адміністративному протоколі, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння..(а.с.4).

- даними постанови серії БАБ № 831058 від 24.02.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також відмову, в присутності двох свідків з відеофіксацією події, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці події та в медичному закладі, не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 185814 від 04.02.2022 року, даними пояснень свідка ОСОБА_2 від 04.02.2022 року, даними пояснень свідка ОСОБА_3 від 04.02.2022 року, даними DVD диску від 04.02.2022 року із записом до адміністративного протоколу серії ААБ № 185814 від 04.02.2022 року, на гр.. ОСОБА_1 з якого вбачаються події викладені в адміністративному протоколі, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, даними постанови серії БАБ № 831058 від 24.02.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, також є необґрунтованим, оскільки матеріали справи містять відео з бодікамери патрульного поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі та самовільно залишив місце зупинки транспортного засобу.

Сам по собі факт відсутності в матеріалах справи бланку направлення особи для освідування не є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянта про безпідставність зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 і як наслідок необґрунтоване складання протоколу про адміністративне правопорушення, що в свою чергу є підставою для скасування судового рішення, є також необгрунтованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції ніяким чином не впливає на суть правопорушення вчиненого ОСОБА_1 та не звільняє його від відповідальності за скоєне.

Посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, вважаю необгрунтованими і такими, що спростовуються наявним в матеріалах провадження відеозаписом та показами свідків, з яких вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти відповідний огляд за допомогою приладу «Драгер», на що останній відмовився, а в подальшому взагалі поїхав з місця складення матеріалів про адміністративне правопорушення, не дочекавшись завершення розгляду справи. Також приймається до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи заперечень з цього приводу не містять.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В даному випадку, працівниками патрульної поліції вимоги ст. 266 КУпАП, інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції були виконані. ОСОБА_1 мав беззаперечну змогу скористатись своїм правом та пройти відповідний огляд на стан сп`яніння в медичній установі, довести свою позицію, разом з цим, відмовився від будь-якого огляду. Матеріали справи не містять доказів на спростовування вище зазначеного.

З відеозапису вбачається, що в ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 виявив бажання пройти освідування в медичному закладі.

Відповідно до п. «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» освідування в медичному закладі проводиться лікарем закладу охорони здоров`я в присутності патрульного поліцейського.

При цьому ОСОБА_1 місце зупинки транспортного засобу та проведення перевірки, покинув самовільно, поїхавши на власному автомобілі в невідомому напрямку.

Таку поведінку ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції розцінює, як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, тому апеляційні доводи з цього приводу, є необґрунтованими.

Решта доводів апелянта, в тому числі покази свідків, спростовуються даними відеозаписів, що знаходяться в матеріалах адміністративної справи.

За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку, дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому його апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованим.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави в розмірі 496 грн. 20 коп.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 18.03.2022 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.03.2022 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок