Справа № 522/370/22
Провадження № 3/522/278/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Свячена Ю.Б., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси, надійшли матеріали про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 065349 від 14 грудня 2021 року, встановлено, що 14 грудня 2021 року о 11 год. 50 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом став учасником дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м. Одеса, Соборна площа, буд. 12, після чого залишив місце пригоди та перемістив авто за адресою: м. Одеса, вул. Дворянська, буд. 22.

У письмових поясненнях від 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 зазначає, що 14 грудня 2021 року припаркував свій автомобіль VW GOLF д.н.з. НОМЕР_1 на площі Соборній, буд. 12. Знаходячись недалеко від свого автомобіля ОСОБА_1 помітив, що він заважає іншому автомобілю виїхати з парковки. ОСОБА_1 відігнав свій автомобіль приблизно на метр, щоб звільнити дорогу іншому водієві, після чого чоловік, який стояв поряд повідомив, що інший автомобіль завдав пошкоджень його автомобілю, а саме пошкодив праве заднє крило.

Водій, який керував іншим транспортними засобом, котре завдало механічних пошкоджень автомобілю, що належить ОСОБА_1 ще знаходився недалеко (приблизно метрів 30), після чого ОСОБА_1 сів в авто щоб його наздогнати.

Втім, проїхавши декілька кварталів іншого водія вже не було видно, після чого ОСОБА_1 повідомив про те, що його автомобілю були завдані пошкодження.

ОСОБА_1 зазначає, зо інформація в протоколі не відповідає дійсності, в частині, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в той час як було завдано механічні пошкодження його автомобілю.

ОСОБА_1 з`явився у судове засідання 14 січня 2022 року. З протоколом не згоден, просив закрити провадження у зв`язку з відсутістю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Диспозицією статті 122-4 КУпАП, яку інкриміновано ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Для того, щоб особу притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Аналізом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, встановлено обов`язковість наявності двох взаємопов`язаних умов, які визначають подію: 1) дорожньо-транспортної пригоди; 2) доведеність обставин залишення водієм, причетним до її виникнення, місця ДТП.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно п. 2.10 А ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

За таких обставин, суд констатує, що всупереч ст. 251, 252 КУпАП до матеріалів справи не додано належних та безперечних доказів, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 п. 2.10 «а» ПДР України, вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а також самого факту ДТП. Свідки або потерпілі також відсутні по справі.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, суд має бути неупередженим, і безстороннім, і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, і, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 10, 24, 33, 122-4, 221, 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя: Свячена Ю.Б.