Провадження № 33/801/186/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Р. В.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Докійчук Наталія Олегівна, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2022 року провадження в справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Як зазначено в постанові суду, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №534171 від 24 листопада 2021 року вбачається, що 31 серпня 2021 року о 06 год. 50 хв. по вул. Московській, 113/2 в м. Вінниці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MERCEDES BENZ 313», номерний знак НОМЕР_1 , при виникненні перешкоди, яку водій спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «BMW Х1», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , завдавши механічних пошкоджень та матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою суду, адвокат Докійчук Н. О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16 та від 06 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, з правового аналізу пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

У справі відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та порушення ним вимог пункту 12.3, 12.4 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Докійчук Н.О. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Закриваючи провадження щодо ОСОБА_1 у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що подія мала місце 31 серпня 2021 року, а на час розгляду справи (28 січня 2022 року) пройшли строки, встановлені частиною другої статті 38 КУпАП, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі. При цьому, норма пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції таким, що ґрунтується на положеннях КУпАП та висновках суду касаційної інстанції.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а).

Указана позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема у рішенні «Грабчук проти України» від 26.09.2006 року, ЄСПЛ зробив висновок, що у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Отже, враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне про адміністративне правопорушення саме на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16 та від 06 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, з правового аналізу пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки зазначені висновки зроблені судом касаційної інстанції за інших обставин справи та в іншій юрисдикції.

Твердження апеляційної скарги про те, що у справі відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та порушення ним вимог пункту 12.3, 12.4 ПДР України, суд апеляційної інстанції відхиляє, адже при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Ураховуючи наведене, постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Докійчук Наталія Олегівна, залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2022 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота