ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/123/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Янчишина В.Й. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30.10.2021р. серії ААБ №093618 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Згідно постанови 30 жовтня 2021 року о 16 год. 14 хв. ОСОБА_1 в с. Байківці по вул. Шухевича керував транспортним засобом марки «Хонда Діо» (без номерний) в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння із згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Алкотест» №ARLS-0557 із результатом 1,15%о проміллє. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30.10.2021р. серії ААБ №093618 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (А) ПДР України та притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Янчишин В.Й. просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року - скасувати, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що скутер марки «Хонда Діо», яким керував ОСОБА_1 з об`ємом двигуна 49,9 куб.см., не відноситься до транспортних засобів, а до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП притягуються лише особи, які здійснюють керування транспортним засобом. Зазначає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, так як для керування мопедом з робочим об`ємом двигуна до 50 куб.см., законодавством не вимагається посвідчення водія, а також вказує, що суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів та судноводії. Апелянт звертає увагу суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про фіксацію правопорушення та технічного приладу на який було здійснено дану відео фіксацію, а також відомостей про диск, відповідно дані докази є недопустимими. Звертає увагу суду на те, що долучені до матеріалів справи відео камер працівників поліції є неналежними доказами, так як відеофіксація не є безперервна. Зазначає, що працівниками поліції йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку алкотестера надано не було, в матеріалах справи відсутні. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Адвокат зазначає, що результат проведеного огляду із показником 1,15%о проміле є неналежним та недопустимим доказом, оскільки чек Драгера є додатком до протоколу №099618, а не додатком до протоколу №093618. Захисник звертає увагу суду на те, що у справі мала приймати участь сторона обвинувачення і недотримання цієї вимоги суперечить судовій практиці ЄСПЛ. Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Янчишина В.Й., які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції в цьому випадку не дотримався вказаних вимог закону і залишив поза увагою, не встановивши обставин, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції вказаної статті нею передбачено відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В оскарженій постанові суд першої інстанції вказав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, викладені у постанові обставини, які суд першої інстанції визнав доведеними, та наявні у цій справі докази не підтверджують таку кваліфікацію дій ОСОБА_1 .

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021 року) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу газоаналізатор Alcotest Drager 6820 ARLM-0557, однак не погодився з результатами цього огляду.

Даний факт незгоди ОСОБА_1 з результатом огляду підтверджується матеріалами справи, а саме даними Акту огляду на стан сп`яніння, в якому у відповідній графі відсутній підпис ОСОБА_1 про його згоду з результатами показання алкотестера, а також даними, що зафіксовані на диску з відеофіксацією проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

За змістом ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, з результатами огляду на стан сп`яніння проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Суд першої інстанції помилково встановив, що ОСОБА_1 з результатом проведеного поліцейським огляду погодився оскільки, факт незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів підтверджується матеріалами справи, зокрема даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції (файл 00000__0015B.MP4 з 16:17 хв. по 16:18 хв.) зафіксовано як ОСОБА_1 не погодився з результатами цього огляду, а тому суд дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення ним вимог п.2.9 а ПДР України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку за обставин незгоди водія ОСОБА_1 з результатами огляду працівниками поліції на стан сп`яніння на місці зупинки результати такого огляду відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП були лише підставою для направлення водія в заклад охорони здоров`я, а не доказом наявності стану сп`яніння.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тобто порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином інкриміноване ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху та відповідна кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП за ознакою керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не підтверджена наявними у справі доказами, оскільки відповідно до вимог ст.266 КУпАП та відповідних підзаконних актів належним доказом таких обставин є акт медичного огляду складений у закладі охорони здоров`я та медичний висновок, виданий за результатами такого огляду, які в матеріалах цієї справи відсутні.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за ознакою відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаним обставинам при винесенні рішення судом першої інстанції не було дано належної оцінки, у зв`язку із чим було постановлено помилкове рішення.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення ним вимог п.2.9 а ПДР України, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати, а провадження у цій справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Янчишина В.Й. - задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя