Справа № 343/1744/21
Провадження № 33/4808/54/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2021 року о 23.41 год. в смт. Вигода по вул. Данила Галицького ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на факт вживання алкоголю проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою технічного засобу "Драгер 6820", тест № 2497, проба позитивна - 0,80 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із постановою суду, яка не ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Апелянт вказує на те, що правопорушення не вчиняв, від проведення огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі не відмовлявся, з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу не погоджувався, оскільки в цей день не вживав алкогольних напоїв, а тому вимагав провести огляд у медичному закладі, однак йому такої можливості не було надано.

ОСОБА_1 вказує на те, що у матеріалах справи відсутні дані про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, долучений до матеріалів справи. У протоколі про адміністративне правопорушення номер технічного запису не зазначено, що не дає підстав використати ці матеріали як доказ.

Звертає увагу на те, що фіксація події повинна бути безперервною, а не вибірковою, що є вигідним для працівника поліції. Зазначає, що повний запис підтвердив би той факт, що водій не погоджувався із результатами Драгера і наполягав на проведенні огляду у медичному закладі з самого початку, а не тільки після оформлення протоколу.

На диску містяться три відео файли, які не можуть бути належним та допустимим доказом, оскільки не зазначено на який саме технічний прилад проведено запис. Запис було здійснено на мобільний телефон поліцейського, на якому зафіксовано лише окремі факти, а тому не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом у справі, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи і не викликали сумніву у суду.

Апелянт також зазначає, що рапорт працівника поліції є внутрішнім документом, а тому не може бути визнаний належним та допустимим доказом.

Таким чином, огляд на визначення стану сп`яніння проведений працівником поліції з порушенням вимог закону, а тому є недійсним.

Апелянт не погоджується з мотивацією суду щодо його погодження із результатом огляду на стан сп`яніння, як таке що не відповідає дійсності та особисто наполягав на проведенні огляду у медичному закладі.

Докази у справі вважає неналежними, на підставі чого просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кобилинець Т.В. не з`явились, хоча неодноразово у встановленому законом порядку повідомлялись про розгляд апеляційної скарги.

Зокрема, вищевказана апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 знаходиться в провадження апеляційного суду з 09.12.2021 року і неодноразово призначалась до розгляду у судових засіданнях, в які апелянт та його захисник адвокат Кобилинець Т.В. не з`являлись.

Разом з тим, в матеріалах провадження є відповідні заяви особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 20.01.2022 року та його захисника адвоката Кобилинець Т.В. в яких останні просять розглядути апеляційну скаргу за їх від сутності.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кобилинець Т.В. знають про наявність відповідного провадження за апеляційною скаргою в суді апеляційної інстанції, повідомлялися про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, просять розглянути її без їх участі в судовому засіданні і не подавали клопотання про відкладення розгляду справи, враховуючи що їх участь не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвокат Кобилинець Т.В.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП, які вказують на незаконність постанови суду та свідчать про необхідність її скасування.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він не заперечує те, що керував транспортним засобом та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, внаслідок якого було отримано позитивний результат у виді 0.80 проміле, однак вважає, що такий огляд було здійснено в порушення вимог ст.266 КУпАП у зв`язку з чим результати огляду не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у справі. Вказує, що він не погоджувався із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, він особисто бажав пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, на що працівники поліції проігнорували.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані доводи перевірялись судом першої інстанції під час розгляду справи, внаслідок чого було встановлено, що вони є неспроможними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Разом з тим, під час перегляду справи в апеляційній інстанції судом з метою перевірки доводів ОСОБА_1 у повному обсязі були досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та досліджено відеозаписи, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 458100 від 03.09.2021 року, в якому зазначено, що 03 вересня 2021 року о 23.41 год. в смт. Вигода по вул. Данила Галицького водій ОСОБА_1 керував автомобілем AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Драгер". Результат тесту - 0,80 проміле. Автомобіль залишено по місцю стоянки. Тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. З вказаним протоколом ОСОБА_1 ознайомився, що засвідчив своїм підписом (а.с.1); даними приладу "Драгер" Аlkotest 6820, відповідно до яких тест на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено о 23.42 год. 03.09.2021, результат тесту №2497 - 0,80 проміле (а.с. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03.09.2021, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова слів, різка зміна забарвлення обличчя, тремтіння рук за допомого Алкотест Драгер 6820, результат огляду на стан сп`яніння позитивний - 0,80 проміле, з результатом ОСОБА_1 згоден, що він засвідчив своїм підписом (а.с.3).

Судом при прийнятті постанови суду взято до уваги наявність у матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7120, яке чинне до 07.10.2021, та свідчить, що газоаналізатор Alcotest 6820 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.9).

Судом також дано оцінку направленню, яке складене о 23.49 год. 03.09.2021 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Долинську ЦРЛ у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова слів, різка зміна забарвлення обличчя, тремтіння рук, водій проїхати в медичний заклад відмовився, огляд не проводився (а.с. 4);

Судом першої інстанції були оглянуті та досліджені в судовому засіданні відеозапис на оптичному диску DVD-R 4.7GB 120min 16х (а.с. 10), на якому містяться три відеофайли.

Судом зазначено, що відеозаписом зафіксовано, як до автомобіля підходять три працівники поліції, вказують водієві, що на його автомобілі не світяться номерні знаки та габарити. Просять водія пред`явити документи та пропонують пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. При спілкуванні з водієм поліцейські за допомогою технічних пристроїв (мобільних телефонів) перевіряють за допомогою спеціальної програми дані про особу водія та пред`явлені ним документи. При цьому запис ведеться безперервно одним з них. Водій проходить огляд на місці зупинки: відкриває новий запечатаний мундштук, який встановлюють на Алкотестер, перевіряють його на відсутність алкоголю. ОСОБА_1 продуває в наданий йому та перевірений у його присутності технічний засіб, тест позитивний - 0,80 проміле. Працівники поліції вказують на те, що, якщо водій не згідний з результатами тесту, то може пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Водія відсторонюють від керування транспортним засобом. Однак ОСОБА_1 вказує, що він має доставити пасажира, тому хоче їхати на своєму автомобілі. Працівник поліції вказує на заборону керування автомобілем і декілька раз пропонує проїхати у медичний огляд для освідування та зазначає, що, якщо водій відмовляється від проходження огляду у медичному закладі, то відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за наслідками проведеного огляду на місці зупинки.

Судом також досліджено другий відеозапис, на якому здійснено фіксування ознайомлення водія зі змістом складеного відносно нього протоколу, копію якого вручають йому під розписку, посвідчення водія вилучили, автомобіль залишили по місцю зупинки.

При дослідженні третього відеозапису, судом зазначено, що 03.09.2021 з 23.41.45 до 23.44.04 год. зафіксовано рух та зупинку автомобіля. До водія підійшли працівники поліції та вазали йому про причину зупинку і водій переконується у вказаному, пред`являє документи.

Судом при прийнятті рішення у справі було враховано пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку про доведеність витни ОСОБА_1 у вчиненні правопорушенні.

При цьому судом обґрунтовано зазначено, що з долученого до матеріалів справи відеозапису встановлено, що на третьому відеофайлі наявне фіксування зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 03.09.2021 о 23.41 год., що відповідає часу та даті, вказаній у протоколі. На другому відеофайлі міститься фіксація від зупинки транспортного засобу та до закінчення процедури огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, яка проводилася безперервно та з повідомленням водія про проведення такого фіксування. На першому ж відеозаписі мається фіксування складання протоколу, його озвучення особі.

Судом обґрунтовано вказано у постанові суду про те, що основні події зафіксовані безперервно на долучених відеозаписах і твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що не всі відеозаписи містять час їх фіксації та незначна розбіжність, яка встановлена судом, у часі проведення огляду не тягне за собою визнання вищевказаних доказів недійсними, оскільки не має істотного значення для вирішення питання щодо вчинення адміністративного правопорушення та може бути зумовлена незначною неточністю часу, встановленому на технічних пристроях, якими проводилась відеофіксація та огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Судом детально проаналізовано протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та зазначено, що в ньому дійсно не вказано яким саме приладом здійснювалася відеофіксація, однак суд вважав, що таке порушення не є суттєвим і немає своїм правовим наслідком визнання долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів недопустимими.

Зокрема, суд вказав на те, що недопустимими повинні бути визнані докази, які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, з чим апеляційний суд повністю погоджується.

Судом не було встановлено при розгляді даної справи, що при фіксуванні адміністративного правопорушення, оформленні письмових доказів та складанні протоколу були істотно порушені права людини, як і не здобуто достатньо даних, які свідчили б, що наявні в матеріалах справи докази отримані з істотним порушенням встановленого законом порядку та повинні бути визнані недопустимими.

Відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Відеозаписи стосуються обставин вчинення ОСОБА_2 правопорушення, їх встановлення, оформлення письмових доказів та протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, судом першої інстанції в постанові зазначено, що стороною захисту не доведено, яким чином відсутність даних про технічні засоби, якими здійснювалась відеофіксація, порушує права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки час та дата проведення запису зафіксована у третьому відеофайлі, а достовірність обставин, які ними зафіксовано, не викликає сумнівів та підтверджується письмовими доказами, долученими до матеріалів справи.

Судом було встановлено, що відеозапис було зроблено інспекторами патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про його здійснення повідомлено ОСОБА_1 , зафіксовані на ньому обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про безпідставність тверджень сторони захисту про те, що всі документи складені за незначний проміжок часу, а тому є сумнів у законності їх складення та доведення до відома особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та у дійсних намірах працівників поліції забезпечити огляд особи у медичному закладі та вжити заходів з метою збереження майна. Зокрема, су першої інстанції вказав, що під час перегляду відеозапису було встановлено, що на місці зупинки свої службові обов`язки виконували троє працівників поліції, обов`язки серед яких були розподілені, тому всі необхідні дії були проведені швидко та оперативно, при цьому з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд першої інстанції перевіряв доводи ОСОБА_1 про те, що він був не згоден з результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу і мав намір проїхати у лікувальний заклад та прийшов до обґрунтованого висновку, що вони не відповідають дійсності.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад. При цьому, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу, повинна бути висловлена в категоричній чіткій формі та передбачає певні активні дії водія, які дозволяють прийти до висновку, що останній не погоджується з позитивними результатами огляду і вважає їх неправильними. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а його процесуальна поведінка після проходження огляду свідчить про те, що він не заперечував результати огляду та погоджувався з ними. Подальша ж зміна психологічного відношення водія транспортного засобу до позитивного результату огляду на стан алкогольного сп`яніння, висловлена вже після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, а тим більше під час судового розгляду, не може бути правовою підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та не тягне за собою визнання такого результату недопустимим доказом, оскільки на цій стадії провадження водій вже має інший процесуальний статус та діє як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, судом на підставі письмових доказів та переглянутого відеозапису прийнято рішення про те, що ОСОБА_1 повністю погодився з результатом проведеного огляду, що фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння та про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Так, судом обґрунтовано зазначено, що у відповідності до роздруківки приладу "Драгер" Алкотест 6820, за допомогою якого 03.09.2021 о 23.42 хв. було проведено огляд ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння, номер тесту 2497, результат якого був позитивний: 0.80 %, яку водій власноручно підписав, що свідчить про його обізнаність із результатом пройденого огляду і не містить жодних зауважень зі сторони правопорушника.

Судом першої інстанції були ретельно проаналізовано твердження ОСОБА_1 про те, що він не міг проїхати у медичний заклад для проведення освідування, оскільки працівники поліції просили залишити його автомобіль на місці зупинки і не вжили будь-яких заходів для його збереження, суд віднісся критично і зазначив, що залишення автомобіля на обочині проїжджої частини автодороги з дотриманням ПДР, без спричинення перешкод іншим транспортним засобам, не викликало сумнівів у збереженні майна (транспортного засобу), та, тим більше, не позбавляло можливості ОСОБА_1 пройти огляд у лікувальний заклад, а працівники поліції у межах чинного законодавства та на підставі ст. 266 КУпАП правомірно відсторонили водія від керування транспортним засобом.

Таким чином, суд вважав, що огляд водія на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" проведено поліцейським в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані щодо особи, стосовно якої проводився огляд, та часу проведення такого огляду, під час чого велася безперервна відеофіксація.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що доводи стосовно правомірності використання даних приладу «Драгер» при проведенні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, спростовуються даними щодо технічних характеристик приладу, відповідно до яких в діапазоні температури навколишнього середовища, огляд на стан сп`яніння проводився при температурі + 19, при якій похибка "Драгеру" допустима у межах +-0,02 проміле, тому покази тесту № 2497 у межах 0,80 проміле з врахуванням похибки, перевищують допустиму норму алкоголю.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що в матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, що свідчить, що газоаналізатор Alcotest 6820 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 та підтверджує законність застосування приладу "Драгер" Алкотест 6820 під час проведення огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд вважав, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проходило з дотриманням процедури його проведення, відповідало вимогам ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Апеляційний суд вважає, що судом в повному обсязі досліджені докази у справі та перевірені доводи ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні правопорушення та належним чином мотивовані висновки щодо доведеності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458100 від 03 вересня 2021 року (а.с. 1) встановлено, що 03 вересня 2021 року о 23.41 год. в смт. Вигода по вул. Данила Галицького водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер, результат тесту 0.80 % проміле, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП..

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою ДОП ВП №1 м. Долина Калуського РВП рядовим поліції Трухан С.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою, а також особою щодо якої складено протокол ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді м. Долина, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Працівниками поліції у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, про що свідчить власноручний підпис апелянта.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 надасть пояснення у суді.

ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом протоколу під його підпис та зазначено, що транспортний засіб залишено по місцю стоянки, за що ОСОБА_1 власноручно розписався.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із діями працівників поліції, оскільки вважає, що останні порушили встановлений законом порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння і оформлення працівником поліції адміністративних матеріалів не відповідають чіткій послідовності. Вважає, що зібрані з порушенням норм законодавства докази не доводять його вини у вчиненні правопорушення та вважає, що проведення огляду на стан сп`яніння не на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції була незаконною, а тому всі здобуті докази можна вважати неналежними та недопустимими доказами у справі.

Перевіряючи вищевказані доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, стосовно незаконності судового рішення суду першої інстанції, недоведеності обвинувачення та відсутності складу правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів досліджених судом першої інстанції.

Так, до матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), у відповідності до якого було проведено огляд водія результаті із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння. Результат огляду на стан сп`яніння був позитивний 0.80 % проміле. Огляд було проведено із відеофіксацією. У графі акту огляду із результатами згоден ОСОБА_1 власноручно розписався, що свідчить про його ознайомлення та згоду із результатом огляду на визначення стану сп`яніння.

Як вбачається з роздруківки приладу Drager Alcotest 6820 ARLR-0142 (а.с.2) тест №2497 в результаті огляду ОСОБА_1 поліцейським за допомогою технічного засобу 03.09.2021 року о 23.42 год. було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 0.80 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень. (а.с. 2). В роздруківці приладу Drager Alcotest 6820 ARLR-0142 зазначено, що останнє калібрування приладу було 06.10.2020 року, що свідчить про правомірність його використанні у проведенні огляду на стан сп`яніння.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7120 чинне до 07.10.2021 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора Алкотест 6810 ARLR-0142 (а.с.9.

Також долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до медичного закладу Долинська ЦРЛ від 03.09.2021 року. В направленні зазначено, що особу водія ОСОБА_1 було встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_3 . У водія наявні ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, почервоніння обличчя та тремтіння рук. Огляд у медичному закладі на стан сп`яніння не проводився оскільки водій відмовився від його проходження.

Згідно рапорту ДОП ВП №1 м . Долина Калуського РВП рядового поліції С.Трухан (а.с.5), 03.09.2021 року близько 23.45 год. було помічено автомобіль марки AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , в якого не горіли лампи задніх габаритних ліхтарів. Транспортний засіб було зупинено та встановлено водія ОСОБА_1 . Під час спілкування із водієм, у водія відчутний був різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, після чого було запропоновано пройти огляд на факт вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6820 та у медичному закладі Долинської ЦРЛ. Водій пройшов огляд на факт вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту становив 0.80 %, після чого на водія складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та постанову за ст..126 ч.1 КУпАП. Зазначено, що автомобіль залишено на місці стоянки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника ВП №1 м. долина Калуського РВП про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №552879 від 03 вересня 2021 року на ОСОБА_1 накладено адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ним ч. 1 ст. 126 КУпАП, правопорушником не оскаржено та не скасовано, яка підтверджує факт керування ним транспортним засобом, у якого не горіли лампи габаритних ліхтарів, а також не мав діючого страхового полісу на автомобіль.

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання на те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проходження водія на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З вищевказаних відеозаписів вбачається, що транспортний засіб марки AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, оскільки автомобіль перебував в несправному стані, а саме: не горіли лампи задніх габаритних ліхтарів, з чим водій повністю погодився. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 надав документи для перевірки, після чого у останнього виявили ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що водій погодився.

Відповідно до відеозапису вбачається, що в результаті огляду ОСОБА_1 поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу було встановлено, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 0.80 %.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 спочатку висловив здивування щодо високого позитивного результату огляду на стан алкогольного сп`яніння і погоджувався пройти повторний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Однак, в подальшому, дізнавшись про те, що він відсторонений від керування транспортним засобом та не має права доїхати до медичного закладу на власному транспортному засобі, останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, погодився із результатом огляду та пропонував працівникам поліції домовитись щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

На відеозаписі також зафіксовано ознайомлення водія зі змістом складеного відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, копію якого вручають йому під розписку. Так відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 добровільно та власноручно розписався у відповідних графах протоколу, погодився отримати копію протоколу та жодним чином не висловлював свою незгоду щодо дій працівників поліції і щодо незаконності складання протоколу про адміністративне правопорушення. Посвідчення водія працівники поліції у ОСОБА_1 вилучили та видали тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом, про що ОСОБА_1 власноручно розписався у протоколі, в якому також зазначено, що автомобіль залишили по місцю зупинки.

Вищевказані матеріали відеозапису повністю узгоджуються із сукупністю інших доказів по справі, відповідно до яких водій ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та погодився із отриманим позитивним результатом такого огляду 0.80 % проміле.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи судом не встановлені докази, які свідчать про те, що до ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 повідомив поліцейських про незгоду з отриманим позитивним результатом та наполягав на проведені огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Процесуальна поведінка водія ОСОБА_1 після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння свідчить, що він повністю погодився із отриманим позитивним результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів і не бажав проходити повторний огляд у закладах охорони здоров`я.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст. 266 КУпАП, п. 6, 7 Розділу І, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

В результаті перевірки доводів апеляції ОСОБА_1 не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів не вказує на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений за допомогою приладу Алкотест Драгер 6820 не відповідав вимогам ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дані відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції та відео реєстратора зі службового автомобіля працівника поліції свідчать про те, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, результат якого становив 0.80 % проміле.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції, недоведеності обвинувачення та відсутності складу правопорушення є безпідставними та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Апеляційний суд вважає доведеним те, що 03 вересня 2021 року о 23.41 год. в смт. Вигода по вул. Данила Галицького ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI 80, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на факт вживання алкоголю проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою технічного засобу "Драгер 6820", тест № 2497, проба позитивна - 0,80 % проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв