ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П. з секретарем Степановою М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 01 грудня 2021 року, якою,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 ,-

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В :

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Згідно з постановою судді, 01 листопада 2021 року, близько 05 год. 13 хв. в м. Полтаві по вул.Харківське Шосе, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.9а ПДР України, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою приладу Драгер 7510, результат позитивний 0,33 %. За вказані дії передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи рішення по справі суддя, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина останнього доведена в судовому засіданні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення .

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що газоаналізатор Драгер він, на вимогу працівників поліції, продував декілька разів і прилад показував 0,00% проміле. Апелянт зазначає, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були запропоновані працівниками поліції не бажали підписувати пртокол.. Останні змушені були підписати пояснення, адже працівники поліції повідомили, що у разі відмови їх транспортні засоби будуть вилучені на штрафмайданчик.

Апелянт зазначає, що він особисто звернувся в КП «Полтавського обласного центру терапії залежності полтавської обласної ради» для спростування результатів огляду газоаналізатора Драгер і огляд в лікарні підтвердив відсутність ознак алкогольного сп`яніння.

Позиція учасників судового провадження.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Пономаренко М.В. підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції формально послався на те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №020493 від 01.11.2021 року за ст. 130 КУпАП, залишивши поза увагою, що у протоколі не вказано ознаки алкогольного сп`яніння, які виявили працівники поліції у ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) для кримінального провадження поширюється Європейським судом з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративного правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до ст. 6 Конвенції.

Також, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумнівів у Суду.

Разом з тим, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідно до статті 251 КУпАП можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

У даному випадку в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази на підтвердження складеного протоколу відносно водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення. Як убачається зі змісту протоколу ААБ №020493 від 01.11.2021 року, щодо ОСОБА_1 _1 за ст. 130 КУпАП, уповноваженою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не вказано ознак алкогольного сп`яніння, які були виявлені у водія ОСОБА_1 , і наячвність яких є підставою для проведення огляду на стан спяніння.

Тобто, протокол від 01.11.2021 року серії ААБ №020493 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

При цьому, у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з аудіовідеозапису, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції, прилад Драгер продував декілька разів і результат показував 0,00 %. Лише з останньої спроби продуву газоаналізатору, прилад виявив 0,33 %.

З наведеного свідчить, що працівниками поліції явно допущені порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що не відповідають Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням, тому цей протокол та додатки до нього не можна вважати дійсним та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

До того ж, само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адмінправопорушення, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту"

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки обставини викладені в протоколі не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достатності, що є підставою для закриття провадження.

Окрім того, в матеріалах справи мається висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів від 01.11.2021 року, де зазначено, що у гр. ОСОБА_1 на протязі двох годин з моменту зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.(а.с. 10).

Отже, фактично, вина ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною та належним чином не підтверджена.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП не дотримався всебічного, повного об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом, формально дослідив докази, що призвело до ухвалення у справі незаконного рішення.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевказаного постанова судді Октябрського районного суду міста Полтава від 01 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 01 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову постанову.

ОСОБА_1 визнати не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Томилко.