Номер провадження: 33/813/457/22
Головуючий у першій інстанції Попревич В. М.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Ющак А.Ю.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого 44-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 гривень; стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 гривень,

В С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення сері ВАБ №906817 від 20.10.2021р. встановлено, що 20 жовтня 2021 року о 16 годині 35 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись на посаді адміністратора закладу Профітролі за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська 16, допустила до роботи співробітника без COVID-сертифікату, чим порушила вимоги постанови КМУ №1236 (зі змінами), тим самим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого 44-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 гривень; стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 гривень.

Не погодившись із вищевказаною постановою суду, 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях подій і складу правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) у протоколі не вказано відомості щодо конкретного працівника, якого начебто допущено до роботи ОСОБА_1 ;

2) ОСОБА_1 не є особою, яка є відповідальною за допуск чи недопуск працівників кафе «Профітролі» до роботи;

3) матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та обслуговувала відвідувачів.

Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи вказане клопотання тим, що у судовому засіданні участі не приймала, ознайомлення із матеріалами справи було здійснено лише 07.02.2022р., що підтверджується відміткою про ознайомлення із матеріалів справи на заяві від 04.02.2022р.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

За таких обставин, які викладені у заяві про поновлення строку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апелянт здійснив заходи щодо своєчасного подання апеляційної скарги у строк, встановлений законом, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

09 березня 2022 року на електронну адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши вищевказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Суд першої інстанції, притягуючи до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, послався на те, що в ході судового розгляду, були досліджені документи, що підтверджують провину ОСОБА_1 , а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 906817 від 20.10.2021 року;

- рапорт на лінію 102 ,

- письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких остання вказала на те, що перебуваючи 20.10.2021 року на своєму робочому місці у кафе Профітролі за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська 16, знала про відсутність у її співробітника щеплення (мав лише одне щеплення з двох).

- фото таблиця,

- копія картки профілактичних щеплень, в якій відсутні відомості про отримання повного курсу вакцинації працівників закладу.

Відповідно до 44-3 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року (зі змінами) «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та етапів послаблення протиепідемічних заходів, на період дії карантину забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування, без документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками - порушення правил щодо карантину.

Однак з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може з огляду на таке.

Керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, суддя апеляційної інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, як порушення правил щодо карантину

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті 44-3 КУпАП не встановлює конкретних правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм під час дії карантину, адміністративних та медико-санітарних заходів, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, обмеженнь прав фізичних і юридичних осіб та додаткових обов`язків.

Отже, стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено апеляційним судом, складений 20 жовтня 2021 працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 906817 відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 №1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015р. за №1496/27941, ст.256 КУпАП, що позбавляло можливості апеляційний суд, зокрема, належним чином розглянути дану справу з винесенням кінцевого рішення на підставі перегляду даної справи в апеляційному порядку.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №906817 від 20.10.2021р. не вказано назву постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236, дату її прийняття - 09.12.2020 та відповідні її положення - пункти/підпункти цієї Постанови КМУ, відповідні вимоги якої не виконано ОСОБА_1 за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Крім того, виходячи з аналізу вказаної правової норми, слідує, що суб`єктом відповідальності за порушення правил карантину, перелік яких наведено у Постанові Кабінету міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 є суб`єкт господарювання, який здійснює вказану діяльність безпосередньо або через уповноважену ним особу.

Згідно ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Матеріал справи про адміністративне правопорушення не містять жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, не містить таку інформацію й Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Додатково суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що матеріали справи та протокол про адміністративне правопорушення не містить найменування посади ОСОБА_1 , кого саме та коли вона допустила до виконання роботи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно із положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, а також в силу принципу презумпції невинуватості, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки відсутня обєктивна сторона адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду Р.Д. Громік