Дата документу 16.02.2022
Справа № 334/9151/21
Провадження № 3/334/152/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2021 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 02.11.2021 року з 15 год. 11 хв. не припинив підприємницьку діяльність, в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , та не проконтролював у персоналу підтвердження вакцинації від COVID-19, чим порушив п.п.4 п.3-5 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав, надав письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні пояснив, що з 18 жовтня 2021 року, після переведення Запорізької області до червоної зони епідемічної небезпеки, зокрема й в день складання протоколу, ані ним, ані співробітниками не здійснювалась торговельна підприємницька діяльність за зазначеною в протоколі адресою.

Дане також кореспондується з відсутністю в нього в цей період договірних правовідносин в частині оренди тимчасової споруди з продажи взуття.

Тобто, в момент складання протоколу про адміністративне правопорушення він не був ані законним власником тимчасової споруди, ані її користувачем, хоча залишкова продукція на той час залишалася зберігатися в приміщенні.

Поліцейський, який складав протокол, даних фактів не встановлював.

Зазначив, що 02.11.2021 року, приблизно з 14 години дня він перебував в приміщенні споруди та здійснював огляд продукції, яка залишилася, підраховував її приблизну вартість та фотографував її з метою можливого подальшого продажу через сторінки в мережі «Інтернет». Ніякої торговельної діяльності він не здійснював, що також підтверджує й наданий органом поліції фотознімок приміщення, в якому відсутні як відвідувачі, так й співробітники.

Додатково надав суду копії міжнародного свідоцтва про вакцинацію ОСОБА_2 , міжнародного свідоцтва про вакцинацію ОСОБА_3 , міжнародного свідоцтва про вакцинацію ОСОБА_4 , та зазначив, що лише ці особи, два співробітника ринку «Соцмісто» та його дружина, 02.11.2021 року заходили в приміщення тимчасової споруди, маючи при цьому відповідні сертифікати про вакцинацію.

Однак, після 15 години дня, до нього зайшли працівники поліції та без будь-яких на те підстав склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Вважає, що в його діях відсутні як подія так й склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим просить провадження по справі закрити.

Адвокат Греков Д.В. в судовому засіданні також просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд погоджується з доводами ОСОБА_1 та його захисника Грекова Д.В., що протокол про адміністративне правопорушення від 02.11.2021 року було складено без з`ясування всіх обставин справи, без встановлення доказів події інкримінованого правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути використаний як доказ у якості доведення вини, оскільки за своєю суттю є процесуальним документом та не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а лише фіксує обставини вчиненого правопорушення, які повинні бути підтверджені доказами долученими до протоколу.

Таких доказів до суду надано не було.

Не надано суду й доказів того, що ОСОБА_1 або його співробітники, яких навіть не було встановлено уповноваженою особою, яка склала протокол, здійснювали торгівельну (підприємницьку) діяльність, а факт проходження курсу вакцинації особами, які тимчасово були присутні в приміщенні магазину, встановлений в судовому засіданні належними доказами, а саме міжнародними свідоцтвами про вакцинацію.

Суд також зазначає, що з аналізу карантинних обмежень, введених Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року №1236, вбачається саме заборона приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, у разі відсутності документів, передбачених п.3-5 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року (в тому числі і сертифіката про вакцинацію).

Постанова не забороняє здійснення підприємницької діяльності суб`єктом господарювання без наявності документа, який підтверджує отримання повного курсу вакцинації, або негативного результату тестування на COVID-19 чи експрес-тесту на визначення антигену корона вірусу SARS-CoV-, а регламентує правила приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які проводять діяльність у сфері торговельного обслуговування населення, згідно яких і відвідувачі і співробітники закладу, ринку повинні мати один із вказаних документів, в тому числі і сертифікат про вакцинацію.

В свою чергу, протокол не містить відомостей про наявність відвідувачів у приміщенні, а доказів здійснення торгівельної діяльності до протоколу надано не було, що свідчить про відсутність здійснення такої діяльності. Дане також підтверджує й наданий органом поліції фотознімок приміщення, в якому відсутні як відвідувачі, так й співробітники.

Також протокол не містить відомостей, яка саме торгівельна діяльність нібито здійснювалась та хто саме здійснював торговельну діяльність.

Крім того, зі змісту протоколу вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол за порушення вимог п.п. 4 п. 3-5 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020. Проте за змістом вказаного пункту Постанови КМУ обов`язковою складовою наведеного порушення є саме «приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення».

Тобто при складанні протоколу особою уповноваженою на його оформлення підлягало встановленню в першу чергу факт приймання відвідувачів суб`єктом господарювання.

Таких даних встановлено не було. Не надано суду жодних доказів на підтвердження цього, не опитано жодну особу, яка б потенційно могла б бути відвідувачем, натомість в протоколі зазначено про їх відсутність, не було опитано жодного свідка.

Тобто, сформований адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 не містить в собі жодного належного доказу порушення останнім карантинних обмежень та вимог Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020.

Враховуючи викладене в сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Так, 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження № К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 Верховний Суд роз`яснив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічне закріплено в правовій позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь (ст.62 Конституції України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, який є лише одним із доказів, відсутні відомості, на підставі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення та винність особи, інших доказів немає, тому суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження по вказаній справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 247, 283, 284 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Баруліна Т. Є.