ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 647/3219/21 Головуючий в 1 інстанції Миргород В.С.
Провадження №33/819/54/22 Доповідач в апеляційній інстанції Батрак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Херсонський апеляційний суд у складі головуючого судді Батрака В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 14 грудня 2021 року якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишетарасівка Токманівського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень 00 копійок.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 03 грудня 2021 року близько 22:00 год. ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання, вчинив відносно падчерки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру, а саме: висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою під час телефонної розмови та погрожував фізичною розправою, чим своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючи з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено місце вчинення правопорушення та частина статті за якою його складено. Зазначає, що суддя не звернув уваги на те, що саме наслідок у виді можливості завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого є обов`язковою умовою для адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. Вказує, що суд, досліджуючи диск не переконався в тому, що голоси на ньому належать саме потерпілій та порушнику, а також відносяться до дати та часу, вказаних в протоколі. Просив постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 14.12.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-3 КУпАП, щодо нього скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону районним судом виконано належним чином.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, в ньому чітко вказано нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, зокрема частина та стаття у відповідній графі протоколу. Також, КУпАП не передбачає заборон щодо формулювання та викладу складу адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення із використанням мовних конструкцій «за місцем проживання». Окрім того, у самому протоколі рядок «місце проживання» та «місце реєстрації» заповнено, а у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив місцем свого проживання АДРЕСА_1 , яка збігається з адресою, зазначеною в рядку «місце проживання» у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону не можна визнати спроможними.

Не приймаються до уваги і доводи апеляційної скарги про неналежність як доказу аудіозапису, який міститься в матеріалах справи, оскільки суд першої інстанції як на доказ вини ОСОБА_1 послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №440929 від 08.12.2021 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.12.2021 року, а також письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Зазначений диск було досліджено та оцінено судом, проте не покладено в основу доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Також, у вказаних письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що дійсно виражався в бік своєї падчерки Дар`ї грубою нецензурною лайкою та погрожував, а у судовому засіданні суду першої інстанції, відповідно до мотивувальної частини постанови, щиро каявся.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №440929 від 08.12.2021 року, ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання, вчинив відносно падчерки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру, а саме: висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою під час телефонної розмови та погрожував фізичною розправою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, так як в його діях відсутній складу адміністративного правопорушення, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.

Будь-яких інших переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП апелянтом не наведено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП , є законною та обґрунтованою.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 14 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-3 КУпАП, щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: