КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/417/2022 Суддя І інстанції - Бугіль В.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Чучковської А.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2021, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2021 ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Поряд з цим, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 01.10.2021 о 00:52 год., в м. Києві, на площі Перемоги, 2, керуючи транспортним засобом «Ауді» р.з. НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч, не був уважним, не надав перевагу у русі транспортному засобу «БМВ», р.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Чучковська А.В. в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2021скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову, оскільки під час розгляду справи не встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, яка є необхідною для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між подією ДТП та порушенням ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

При цьому, апелянт посилається на висновок судового експерта Семенченка П.О. №ВЕД-61/2021 від 12.11.2021, який був наданий на підставі заяви ОСОБА_1 , з якого вбачається, що за умов та характеристик виникнення даної пригоди, дії водія автомобіля BMW ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР України та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. При цьому апелянт, вказує, що експерт не вбачає в діях водія автомобіля Audi ОСОБА_1 невідповідності вимогам п. 16.6 ПДР України, які б знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Отже, як вважає апелянт, за умови дотримання водієм ОСОБА_2 вимог ПДР щодо дотримання швидкісного режиму за тотожних дій ОСОБА_1 у даній дорожній обстановці виключає сам факт пригоди.

Крім цього, апелянт стверджує, що в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення п. 1.6 та п. 1.10 ПДР, оскільки останній, рухаючись площею Перемоги в напрямку бульвару Т.Шевченка, у дозволеному для повороту ліворуч місці, знизив швидкість до 19 км/год., переконавшись у безпеці вказаного маневру, розпочав виконувати лівий поворот в напрямку вул. Дмитрівської. При цьому, як вказує у своєму висновку експерт-автотехнік, такий маневр ОСОБА_1 не вимагає зміни швидкості чи виконання жодних маневрів водія ОСОБА_2 , за умови, що останній рухається з дозволеною швидкістю. В цьому разі вони вільно роз`їжджаються кожен у своїх напрямках. Апелянт вважає, що водій ОСОБА_1 в даному випадку мав право розраховувати на виконання ОСОБА_2 п. 1.4 ПДР України, а тому оцінивши відстань до ТЗ ОСОБА_2 справедливо вважав, що йому достатньо часу для звільнення смуги руху ОСОБА_2 , і лише істотне перевищення швидкості останнім, на думку апелянта, стало причиною ДТП.

Також апелянт вважає, що зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП в частині наведення доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначення мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлення останнім доводів, оскільки зазначена вище відсутність причинно-наслідкового зв`язку була доведена письмовими доказами, а саме Висновком експерта за результатами автотехнічного експертного дослідження від 12.11.2021 та відеоматеріалами, які без жодного обґрунтування були відхилені судом, при цьому що суд в оскаржуваній постанові погодився з адвокатом Чучковською А.В. про факт порушення ОСОБА_2 п. 12.4 ПДР України щодо суттєвого перевищення дозволеної швидкості руху, тобто підтвердив вихідні дані експерта автотехніка про перевищення швидкості, однак допускається логічного протиріччя, бо заперечує наслідки такого перевищення, визначені експертом, а саме, причинно-наслідковий зв`язок дій ОСОБА_2 з фактом ДТП. Апелянт вказує, що зазначені доводи були відображені у поясненнях ОСОБА_1 на місці ДТП, деталізовані у судовому засіданні, підтверджені доказами, але не почуті судом без жодного обґрунтування.

Зокрема, апелянт зазначила, що суд не взяв до уваги, те що водій автомобіля BMWр.з. НОМЕР_2 , в`їхав у смугу руху автомобіля AUDI р.з. НОМЕР_1 за 0,84 секунди до моменту їх зіткнення. При цьому в цей час водій першого транспортного засобу рухався зі швидкістю 135 км/год. Такі технічні параметри були визначені за даними відеозапису з камери вуличного спостереження на підставі висновку спеціаліста з фото- відеотехніки від 08.11.2021. Ці факти, на думку апелянта, свідчать про часткову спроможність пояснень водія ОСОБА_2 , який вказав, що їхав з перевищенням дозволеної швидкості (зазначив 60 км/год.), але не вказав дійсну швидкість руху його автомобіля у 135 км/год. Апелянт вказує, що як вбачається з відеозапису VID-20211030-WA0011.mp4 та пояснень свідка ОСОБА_2 , вбачається, що безпосередньо перед пригодою, останній виконав маневр праворуч, на думку апелянта, щоб уникнути контактування з автомобілем ОСОБА_1 , то в цій частині водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Зазначене свідчить про те, що водій ОСОБА_2 побачивши водія ОСОБА_1 на своїй смузі руху, повинен був знизити швидкість аж до зупинки транспортного засобу або вжити заходи для безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, однак ОСОБА_2 не знизив швидкість аж до зупинки, а вжитий ним маневр праворуч був небезпечний для іншого учасника руху ОСОБА_1 .

Таким чином апелянт, вважає що суд прийшов до передчасного висновку про те, що перевищення швидкості водієм ОСОБА_2 не має причинно-наслідкового зв`язку з ДТП, оскільки у випадку не порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.6 ПДР, зіткнення б не відбулося, без жодних на те письмових доказів. Більше того, наявний в справі висновок експерта за результатами авто технічного дослідження від 12.11.2021 стверджує зворотнє, тому апелянт вважає, що в діях ОСОБА_1 не міститься складу адміністративного правопорушення, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав п. 1 ст. 247 КУпАП.

На апеляційну скаргу адвоката Чучковської А.В. яка діє в інтересах ОСОБА_1 , представником потерпілого ОСОБА_2 адвокатом Тимошенко В.В. подано заперечення, в яких остання зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, об`єктивним, обґрунтованим, а судовий розгляд в суді першої інстанції повним та всебічним. Адвокат Тимошенко В.В. зазначила, що суд першої інстанції заслухав пояснення всіх учасників та їх адвокатів, дослідив всі докази, в тому числі наданих стороною захисту і надав їм належну оцінку, тому вважає що посилання захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності на передчасне рішення чи не повний розгляд не відповідає дійсності. Адвокат Тимошенко В.В. переконана, що ні викладені адвокатом Чучковською А.В. аргументи, ні надані докази не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Надані адвокатом Чучковською А.В. відеозаписи лише доводять факт скоєння саме тих порушень ПДР водієм ОСОБА_1 , які зазначені в протоколі, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 16.6 ПДР України, повертаючи ліворуч не дав дорогу зустрічному транспорту, що і призвело до ДТП.

Також адвокат Тимошенко В.В., вважає що посилання захисника ОСОБА_1 адвоката Чучковської А.В. на висновки спеціалістів, зроблених на її замовлення, які є явно суб`єктивними та недостовірними з вимогами до суду про прийняття рішення відповідно до цих висновків є незаконними, та вказує, що жодний висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює їх достовірність, належність та узгодженість з іншими доказами, що і було зроблено у даній справі. Суд першої інстанції дослідив висновки спеціалістів, наданих захисником і надав їм належну правову оцінку. Просить апеляційну скаргу адвоката Чучковської А.В. яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Чучковської А.В., які, підтримавши апеляційну скаргу, просили її задовольнити з наведених підстав, пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката Тимошенко В.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою, вислухавши пояснення експерта, перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, вказані вимоги закону суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в повному обсязі виконані не були.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході судового розгляду було заслухано пояснення ОСОБА_1 та його захисника, ОСОБА_2 та його представника, досліджено схему та відеозапис з місця ДТП, однак всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, суддя місцевого суду не в повній мірі з`ясував обставини справи та не дав належну оцінку всім доказам, як окремо кожному, так і в їх сукупності, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про порушення ОСОБА_1 п.16.6 ПДР України та прийняв рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з яким не може погодитись суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Згідно з п.2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до положень п. 16.6 ПДР повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Зміст поняття "дати дорогу" визначений у п. 1.10 ПДР України. Так, під вимогою "дати дорогу" необхідно розуміти вимогу до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, 01.10.2021 о 00:52 год., в м. Києві, на площі Перемоги, 2, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ауді» д.н..з. НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч, не був уважним, не надав перевагу у русі транспортному засобу «БМВ», під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги 16.6, 2.3. «б» ПДР України.

Відповідно до схеми місця ДТП, фотографій та відеозапису місця події, зіткнення автомобілів відбулося в темну пору доби на проїзній частині площі Перемоги, 2 в м. Києві, в другій смузі руху ( по напрямку з бул. Шевченка в сторону м. Святошин), в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Правильність відображення в схемі ДТП місця зіткнення автомобілів та їх кінцеве місцезнаходження після ДТП, а також отримані обома транспортними засобами механічні пошкодження сторонами ДТП, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не заперечувалась.

Як пояснив ОСОБА_1 одразу після ДТП, 01.10.2021приблизно о 24 годині, він на автомобілі «Ауді» рухався по проспекту Перемоги в сторону бульвару Шевченка. На площі Перемоги, повертаючи ліворуч призупинився, щоб пропустити автомобіль з бульвару Шевченка, після чого переконавшись у безпечності маневру почав здійснювати поворот ліворуч в бік вулиці Дмитрівська, і коли автомобіль знаходився між першою та другою смугою дорожнього руху в його автомобіль в`їхав автомобіль «БМВ», який перевищував швидкісний режим у місті.

Фактично, такі ж пояснення ОСОБА_1 надав і в суді першої та апеляційної інстанції, вказавши, що рухався площею Перемоги в напрямку бульвару Шевченка, знизив швидкість, орієнтовно до 20 км/год., пропустив авто, що рухалось по бульвару Шевченка, та побачив, що з правої сторони по бульвару Шевченка ще рухається автомобіль, проте, цей автомобіль знаходився на значній відстані від місцезнаходження ОСОБА_1 , орієнтовно на відстані 100 метрів, тому, переконавшись у безпеці маневру, став виконувати поворот ліворуч в напрямку вул. Дмитрівської. В той час, коли його автомобіль виїжджав на третю смугу руху, в його автомобіль в`їхав автомобіль «БМВ», який, як згодом вияснилось, рухався бульваром Шевченка з істотним перевищенням швидкості, та побачивши його автомобіль на своїй смузі руху приблизно за 80 метрів до зіткнення, почав виконувати маневр перестроювання праворуч з третьої смуги руху до другої.

В своїх поясненнях, наданих одразу після ДТП, водій автомобіля «БМВ» ОСОБА_2 пояснив, що керуючи транспортним засобом «ВМВ» рухався по бульвару Шевченка з вул.Хрещатик в сторону площі Перемоги на дозволений зелений сигнал світлофора, з дозволеною швидкістю 60 км/год. Зі сторони площі Перемоги на його смугу руху, не надавши його автомобілю перевагу у русі, виїхав автомобіль «Ауді», який здійснював розворот. Він намагався уникнути зіткнення, здійснивши маневр повороту праворуч, але уникнути ДТП не вдалось.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 , декілька раз уточнюючи свої пояснення, не зміг чітко пояснити з якою швидкістю рухався по бул.Шевченка, спочатку вказав, що рухався приблизно зі швидкістю 50-60 км/год., а згодом, в останньому засіданні зазначив, що швидкість дійсно була значно більше ніж 60 км/год., можливо 80-100 км/год. Також, точно не зміг пояснити в який саме момент він помітив автомобіль «Ауді», адже, в першому судовому засіданні вказував, що побачив вказаний автомобіль орієнтовно за 15 метрів до зіткнення, потім зазначив, що побачив автомобіль «Ауді» за 40-60 метрів до зіткнення ( на відстані 3 автомобілів до світлофора, що розташований по бул. Шевченка перед площею Перемоги), і відразу ж застосовував гальмування та маневрування, однак, уникнути зіткнення не вдалось. В останньому судовому засіданні ОСОБА_2 надав письмові пояснення, в яких вказав, що рухався по бул.Шевченка в третій смузі руху (тобто крайній лівій смузі руху), яка ближче до площі Перемоги також залишалась третьою смугою, проте, з лівої сторони додалась ще одна смуга, тому вона вже не була крайньою лівою смугою. ОСОБА_2 вказав, що не може заперечувати очевидного, а саме того, що рухався в районі 100 км/год., точно визначити швидкість не може, вважає, що експерт на підставі наявного у справі відео може об`єктивно це встановити. Проте, ОСОБА_2 вважає, що його швидкість в даній дорожній ситуації не має відношення до причин ДТП, адже, вважає, що саме ОСОБА_1 повинен був зупинитися, надати йому дорогу при проїзді перехрестя. Крім того, вказав, що ніякого маневру вправо він не робив, це сталося внаслідок застосованого гальмування.

Згідно наявного в матеріалах справи висновку спеціаліста від 08.11.2021, зробленого за заявою адвоката Чучковської А.В. в інтересах ОСОБА_1 , вбачається, що автомобіль «БМВ» з моменту його появи у відеокадрі рухався орієнтовно зі швидкістю 135 км/год., автомобіль «Ауді» під час його в`їзду на смугу руху автомобіля «БМВ» та його подальшого руху до моменту зіткнення з автомобілем «БМВ» рухався орієнтовно зі швидкістю 19 км/год.; час, який пройшов з моменту в`їзду автомобіля «Ауді» у смугу руху автомобіля «БМВ» до моменту їх зіткнення дорівнює 0, 84 с.

Крім того, відповідно до дослідницької частини висновку експерта за результатами проведення авто технічного експертного дослідження від 12.11.2021 №ВЕД-61/2021, зробленого за заявою ОСОБА_1 , вбачається, що здійснюване водієм автомобіля «Ауді» ОСОБА_1 маневрування в даній дорожній ситуації не створювало небезпеки для руху водію автомобілю БМВ ОСОБА_2 (при умові відповідності дій останнього вимогам ПДР в частині вибору швидкісного режиму). З технічної точки зору водій автомобіля БМВ ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.4 ПДР України (згідно з якими, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год) та відповідно технічна можливість уникнення пригоди (зіткнення автомобілів «БМВ» та «Ауді») забезпечувалась у випадку дотримання водієм автомобіля «БМВ» вимог вказаного пункту ПДР України (п.12.4 ПДР України) для чого в нього не було перешкод технічного характеру ( в наданих на дослідження матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо умов, які перешкоджали водію автомобіля «БМВ» виконати вимоги наведеного вище пункту. При умові прямолінійного (без будь-якого маневрування) руху автомобіля «БМВ» перед пригодою з допустимою на даній ділянці швидкістю руху (50 км/год.), навіть без застосування ним гальмування, контактування даного транспортного засобу з автомобілем «Ауді», що виконував маневр лівого повороту, не мало б місця, і тому експерт дійшов висновку, що за таких умов немає підстав технічного характеру вбачати в діях водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам п. 16.6 ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Під час апеляційного розгляду справи, для повного з`ясування та об`єктивного обставин справи апеляційним судом був викликаний та опитаний в судовому засіданні судовий експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4., який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за спеціальністю 10.1 "Дослідження обставин механізму дорожньо-транспортних пригод", 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» та 10.4 "Транспортно-трасологічні дослідження", який ознайомившись з письмовими матеріали, наявними у справі, фото та відео матеріалами, вказав, що висновок експерта Семенченка П.О. за результатами проведення авто технічного експертного дослідження від 12.11.2021 №ВЕД-61/2021 та висновок спеціаліста з фото відеотехніки від 08.11.2021, цілком відповідають методикам експертного дослідження та є обґрунтованими. Зазначив, що виконання вимог п. 16.6 ПДР України, порушення якого інкримінують ОСОБА_1 не передбачає обов`язкової зупинки транспортного засобу при наданні дороги транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку. Експерт вказав, що з пояснень ОСОБА_1 та відеозапису дорожньо - транспортної пригоди вбачається, що здійснюючи маневр лівого повороту, ОСОБА_1 , під`їжджаючи по пр. Перемоги до перехрестя з бул. Шевченка, знизив швидкість (як встановлено експертом до 19 км/год.), пропустив білий автомобіль, що рухався по бульвару, та впевнившись в тому, що інший автомобіль, що рухається по бул. Шевченка знаходиться на достатній відстані, яка, надає можливість ОСОБА_1 перетнути перехрестя, продовжив свій рух. Проїхавши дві смуги руху в напрямку вул. Дмитрівської, на початку третьої смуги відбулось зіткнення автомобіля «БМВ» під керуванням водія ОСОБА_2 з автомобілем «Ауді» під керуванням ОСОБА_1 . Експерт відмітив, що як з відеозапису, так і з висновку спеціаліста від 08.11.2021 вбачається, що автомобіль «БМВ» під керуванням ОСОБА_2 рухався з перевищенням швидкості майже в 3 рази, чого не міг знати та врахувати водій автомобіля «Ауді» ОСОБА_1 , коли побачив вказаний автомобіль на відстані орієнтовно 100 метрів, а міг лише розраховувати на рух вказаного транспортного засобу з допустимою швидкістю.

Експерт ОСОБА_4 вказав, що при умові руху автомобіля «БМВ» перед пригодою з допустимою на даній ділянці швидкістю руху (50 км/год.), контактування даного транспортного засобу з автомобілем «Ауді», що виконував маневр лівого повороту, не мало б місця. При цьому експерт вказав, що пояснення ОСОБА_2 щодо застосування ним екстреного гальмування за 40-60 метрів до зіткнення, з технічної точки зору, лише підтверджують, що швидкість, з якою він рухався була значно більшою допустимої. При дотриманні ОСОБА_2 швидкісного режиму (50 км/год.), на який, відповідно до вимог п.1.4 ПДР України розраховував водій автомобіля «Ауді», то зіткнення транспортних засобів не було б, і автомобілі б роз`їхались у своїх напрямках. Також, експерт відмітив, що за відсутності спеціального обладнання на автомобілі «Ауді», визначити швидкість автомобіля, який рухався в зустрічному напрямку ОСОБА_1 не міг, а тому, врахувавши відстань, на якій перебував автомобіль «БМВ» ( приблизно 100 метрів), продовжив рух перехрестям, що не суперечить вимогам п. 16.6 ПДР України.

Таким чином, експерт вказав, що не вбачає з технічної точки зору підстав вважати, що в діях водія автомобіля «Ауді» ОСОБА_1 наявні невідповідності вимогам п. 16.6 ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Аналізуючи висновки спеціаліста від 08.11.2021 та експерта за результатами проведення авто технічного експертного дослідження від 12.11.2021, які повністю узгоджуються з поясненнями експерта КНДІСЕ, наданими під час апеляційного розгляду, а також з поясненнями водія ОСОБА_1 , які були незмінними на всіх стадіях справи, вважаю їх належними та допустимими доказами по справі, та, оцінюючи їх в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, приходжу до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 333153 від 01.10.2021 про порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.6, 2.3 «б» ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, не відповідають фактичним обставинам цієї події та не доводяться наявними доказами у справі, адже, з наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ауді» був уважним, стежив за дорожньою обстановкою та виконуючи маневр лівого повороту, продовжив рух перехрестя, адже, бачив автомобіль «БМВ» на достатній відстані, що давало змогу здійснити безперешкодний проїзд перехрестя за умови дотримання іншим водієм швидкісного режиму.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляційна скарга адвоката Чучковської А.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2021 - скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Чучковської А.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал