Справа № 465/7747/21 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 33/811/17/22 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в Службі автомобільних доріг у Львівській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 1700 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 грн 00 коп.

Згідно з постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року, з протоколу №62/26/7798 про адміністративне правопорушення від 22 вересня 2021 року, фахівець з режиму секретності Служби автомобільних доріг у Львівській області ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП (невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за станом охорони державної таємниці з боку громадянина України).

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року, скасувати зазначену постанову та закрити провадження у справу у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. На підставі п.3 ч. 1 ст. 288 КУпАП звільнити його від сплати судового збору.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Вказує на те, що судом не було досліджено належним чином усі обставини справи.

Зазначає, що незважаючи на обов`язок працівника Управління Служби безпеки України у Львівській області ОСОБА_2 скласти протокол у двох примірниках, один із яких під розписку вручити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, останній вчасно не склав примірники протоколу та не надав під розписку один примірник.

Апелянт звертає увагу на те, що працівником Управління Служби безпеки України у Львівській області Павлишиним В. не надано йому можливість надати пояснення та заперечення до протоколу, не роз`яснено права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, що надалі не взято до уваги судом першої інстанції.

Вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги факт поважності відсутності у судових засіданнях через неповідомлення його судом належним чином.

Також зазначає, що йому не надано можливості ознайомитися із доказами, брати участь у їх дослідженні, заявляти власні клопотання та заперечення, чим порушені його права на правосуддя.

Щодо строку на апеляційне оскарження, покликається на те, що оскаржувану постанову отримав лише 16 грудня 2021 року, про що свідчить витяг з сайту Укрпошти, відтак вважає що такий пропущений з поважних причин.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції за вказаною у апеляційній скарзі адресою, однак в судові засідання, призначені на 16.02.2022, 23.02.2022, 16.03.2022, 13.04.2022, 04.05.2022 не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи, призначене на 04.05.2022, розгляд справи у його відсутності суду апеляційної інстанції не подавав, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив.

Крім того, на офіційному сайті Львівського апеляційного суду було завчасно оприлюднено повідомлення про виклик в судове засідання ОСОБА_1 для розгляду поданої ним апеляційної скарги на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року, яке було призначене на 11.00 год 04.05.2022.

Поміж іншого, 15.03.2022 ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення судового засідання до моменту скасування військового стану.

На думку апеляційного суду, така процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчить про затягування розгляду справи, оскільки під час воєнного стану суди працюють у штатному режимі і відвідування судів не заборонено.

Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час та місце апеляційного розгляду і відсутності даних про поважність причин неявки у судове засідання, призначене на 04.05.2022 апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Так, практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, перевіривши наявні матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обставинам, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суддя районного суду дав об`єктивну та належну оцінку і дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення №62/62/7798 від 22 вересня 2021 року (а.с.1-5), витягом з акту комплексної перевірки стану охорони державної таємниці в Службі автомобільних доріг у Львівській області від 30.08.2021р. №62/26/7111дск (а.с.8-11), функціональними обов`язками фахівця (провідного) фахівця з режиму секретності Служби автомобільних доріг у Львівській області (а.с.24-26).

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Так, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення №62/62/7798 від 22 вересня 2021 року, вбачається, що фахівець з режиму секретності Служби автомобільних доріг у Львівській області ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП (невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за станом охорони державної таємниці з боку громадянина України).

На підставі положень статті 20 Закону України "Про державну таємницю" та вимог пунктів 15, 23, 26 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, дію спеціального дозволу від 23.04.2018 № ЛВЗ-2018-21 на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого Службі автомобільних доріг у Львівській області, зупинено до 19.11.2021. Вказане унеможливлює виконання даною установою, відповідно до повноважень, окремих державних завдань, програм, замовлень, договорів (контрактів) тощо.

На підставі положень статті 20 Закону України "Про державну таємницю" та вимог пунктів 15, 23, 26 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, дію спеціального дозволу від 23.04.2018 № ЛВЗ-2018-21 на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого Службі автомобільних доріг у Львівській області, зупинено до 19.11.2021. Вказане унеможливлює виконання даною установою, відповідно до повноважень, окремих державних завдань, програм, замовлень, договорів (контрактів) тощо.

Вищевказані порушення норм чинного законодавства про державну таємницю допущені в зв`язку із незадовільним виконанням фахівцем з режиму секретності Служби автомобільних доріг у Львівській області ОСОБА_1 обов`язків щодо забезпечення режиму секретності в установі (вказана особа призначена на посаду наказом начальника Служби автомобільних доріг у Львівській області № 12 від 31.03.2017 на підставі погодження Управління СБУ у Львівській області №62/26/1476 від 29.03.2017, у зв`язку із необхідністю забезпечення функцій режимно-секретного органу в Службі автомобільних доріг у Львівській області).

ОСОБА_1 , розпорядженням Управління СБ України у Львівській області від 03.03.2017 № 34д надано допуск до державної таємниці за формою З (три). Відповідно до вимог пункту 54 Порядку, під час оформлення допуску до державної таємниці ОСОБА_1 , взято на себе письмове зобов`язання громадянина України щодо дотримання та виконання вимог законодавства про державну таємницю, надано письмову згоду на визначені законом обмеження прав у зв`язку з допуском до державної таємниці та підтвердження того, що він ознайомлений про відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці.

Отже, ОСОБА_1 , в порушення вимог статті 21, 28 Закону та пунктів 41, 42, 116 Порядку, взятого на себе письмового зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці та посадової інструкції, не забезпечив охорону державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності та не здійснював постійного контролю за забезпеченням охорони державної таємниці в установі.

Статтею 39 Закону України «Про державну таємницю» передбачено за порушення посадовою особою та громадянами законодавства про державну таємницю дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідальність за пунктом 6 частини 1 статті 212-2 КУпАП настає у разі порушення законодавства про державну таємницю, а саме за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення, слід зазначити, що під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при його складанні не встановлено.

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, у якому в повній мірі відображені всі обставини правопорушення, що є достатнім для прийняття судом законного, обґрунтованого рішення.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що працівником УСБУ у Львівській області Павлишиним В. не надано можливості надати пояснення та заперечення до протоколу, не роз`яснено права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, то такі є безпідставними, з огляду на наступне.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №62/62/7798 від 22 вересня 2021 року, в такому наявні записи, що свідчать про те, що після роз`яснення ОСОБА_1 щодо складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, повідомлення положень ст. 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, останній повідомив, що відмовляється ознайомлюватись із змістом протоколу, надавати будь які пояснення, підписувати протокол чи отримувати його примірник. Натомість, примірник протоколу надіслано рекомендованим листом із описом вкладення у конверті з позначкою «особисто», опис вкладення та накладна додаються до протоколу (а.с.6-7).

З огляду на викладені обставини, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги позицію особи, що притягується до адміністративної відповідальності, проаналізувавши їх у сукупності, апеляційний суд не вбачає підстав для закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а отже висновок суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та є обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанова судді винесена без участі ОСОБА_1 , то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст.36 КУпАП.

Апеляційний суд досліджуючи висновки суду першої інстанції, приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанції, які були належним чином досліджені та судом першої інстанції були надані обґрунтовані та вмотивовані відповіді та висновки, з яким апеляційний суд повністю погоджується.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк