Справа № 204/368/22
Провадження № 3/204/608/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості щодо ідентифікаційного номера не відомі,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, суддя -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 07 січня 2022 року о 02.00 годині по вул. Романа Шухевича, 8/12, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мазда 3», державний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом здійснив наїзд на автомобіль «Kia Sportage», державний номер НОМЕР_2 , яким керувала водій ОСОБА_2 , що стояв, внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження. Після ДТП ОСОБА_1 залишив місце ДТП.

Крім того, 07 січня 2022 року о 02.00 год. водій ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вживав алкогольні напої, а саме пиво «Korona Extra» світле, 4,5%.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.10є, 2.10а,10.9 ПДР України.

В судове засідання водій ОСОБА_1 не з`явився, надавши через канцелярію письмові клопотання про закриття провадження у справі за ст.ст.124, 122 3 КУПАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, та клопотання про закриття провадження у справі за ч. 4 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення. Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП неявка особи не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Щодо вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд зазначає наступне.

Вивчивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши все між собою у сукупності, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, адміністративна відповідальність за згаданою нормою КУпАП настає у водіїв у разі порушення ними Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження, у тому числі, і транспортних засобів.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується зібраними матеріалами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №060739 від 07.01.2022 року; схемою місця ДТП від 07.01.2022 року до протоколу ААБ № 060739; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відповідно до яких зазначено, що він виїжджав з двору на машині у темну пору доби, зачепив, як потім з`ясувалося автомобіль «Kia Sportage», але удару не відчув і у автомобіля не спрацювала сигналізація; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , фототаблицею до схеми ДТП, відповідно до якої зафіксовано наявність механічних пошкоджень автомобілів.

Таким чином, факт наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП діях ОСОБА_1 підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які є узгодженими та взаємопов`язаними між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративне правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи, що правопорушення вчинено 07.01.2022 року, станом на день розгляду справи закінчився строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому, вважаю за необхідне також, зазначити наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Однак, суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, з чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Крім того, враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи з принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, у тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ.

Аналіз диспозиції та санкції ст. 124 КУпАП дають підстави стверджувати, що дані правопорушення відповідають критеріям кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Зважаючи на зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи з нереабілітуючих підстав, що указує на необхідність визнання вини.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та в цій частині справу провадженням закрити, у зв`язку з закінченням строку накладення стягнення за п.7 ст.247 КУпАП.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, зазначаю наступне.

Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до п. 1.10 ПДР, - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 був винуватцем ДТП, яке мало місце 07.01.2022 року, однак жодних дій, спрямованих на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, останній не вчиняв. Крім цього, у ОСОБА_1 не було умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, будь яких інших доказів, які б доводили протилежне, суду не надано.

У зв`язку з викладеним, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. передбаченого ст. 122- 4 КУпАП.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, зазначаю наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до складених протоколів про адміністративні правопорушення зазначено, що 07 січня 2022 року о 02.00 годині по вул. Романа Шухевича, 8/12, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мазда 3», державний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом здійснив наїзд на автомобіль «Kia Sportage», державний номер НОМЕР_2 , яким керувала водій ОСОБА_2 , що стояв, внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження. Після ДТП ОСОБА_1 залишив місце ДТП. Крім того, 07 січня 2022 року о 02.00 год. водій ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вживав алкогольні напої, а саме пиво «Korona Extra» світле, 4,5%.

Разом з тим, доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , поза розумним сумнівом, у вчиненні вживанні алкоголю після ДТП матеріалами справи не містять.

Наданий суду ДВД диск не містить відомостей, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, за обставин зазначених у протоколах.

Наявний у справі рапорт працівника поліції не може бути прийнятий судом, в якості належного та допустимого доказу, так як в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст.122-4,124, 130,213,221,п.1ст.247,248, 249, 252, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 6 ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.Ю. Мащук