Номер провадження: 33/813/256/22
Номер справи місцевого суду: 511/1533/21
Головуючий у першій інстанції Бобровська І.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Янковської Ю.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області Бобровської І.В. від 20.12.2021 року
установив
Постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області Бобровської І.В. від 20.12.2021 рокуОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого військовослужбовцем у військовій частині НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Також зазначеною постановою з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн в дохід держави.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 20.07.2021 року о 15:30 год., перебуваючи за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, смт. Лиманське, вул. Лиманна керував автомобілем марки ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з ротової порожними, почервоніння очей. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, у встановленому порядку проводився зі застосуванням приладу «Драгер» 6820, в присутності свідків. Результат «Драгеру» складає 0,81% проміле.Внаслідок вказаного ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки в порушенні вимог діючого законодавства огляд його на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу було проведено без здійснення відеозапису та без обов`язкової у даному випадку участю свідків, що зазначені у протоколі свідки підтвердили під час допиту в судовому засіданні суду першої інстанції. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що суд безпідставно стягнув з нього судовий збір, оскільки він має статус учасника бойових дій, а тому відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від його сплати.
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи та його неявку у судове засідання, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

На переконання апеляційного суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні знайшла свого підтвердження виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №097649 від 20.07.2021 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 20.07.2021 року о 15:30 год., перебуваючи за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, смт. Лиманське, вул. Лиманна керував автомобілем марки ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з ротової порожними, почервоніння очей. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, у встановленому порядку проводився зі застосуванням приладу «Драгер» 6820 в присутності свідків, результат якого складає 0,81% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (а.с.3).
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується роздруківкою результатів тестування на алкоголь (а.с.4), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5), а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких ОСОБА_1 в їх присутності після того, як його зупинили співробітники поліції, повідомив, що напередодні ввечері вживав алкогольні напої та виявив бажання пройти медичне обстеження на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820», результат показав 0,81% проміле алкоголю. (а.с.6, 7).

Крім того, факт вживання алкогольних напоїв до 23 години 19.07.2021 рокупідтвердив у протоколі про адміністративне правопорушення особисто ОСОБА_1 .
Апеляційний суд відхиляє єдиний довід апеляційної скарги щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння без застосування технічних засобів відеозапису та без присутності двох свідків, оскільки огляд на стан сп`яніння було проведено за участю свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підписали акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та надали письмові пояснення, у яких підтвердили результати такого огляду. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який врахував той факт, що зазначені свідки є односельцями і хорошими знайомими ОСОБА_1 та можуть свідчити на його користь, а тому критично ставиться до показів свідків в частині того, що вони безпосередньо не бачили як ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння.
Більш того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оспорює факт проходження ним огляду на стан сп`яніння та результати такого огляду, зауважень щодо огляду у протоколі не зазначено.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлене в передбаченому законом порядку.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено в передбаченому законом порядку, а тому підстав для закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 апеляційний суд не вбачає та вважає, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Що стосується доводу апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправомірного стягнення з нього судового збору, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотивуючи відсутність правових підстав для стягнення з нього судового збору, ОСОБА_1 посилається на те, що 14.06.2018 року йому був надано статус учасника бойових дій та згідно із п. 13 ч.1 ст. 5 Законом України «Про судовий збір» йому, як учаснику бойових дій, надано пільги стосовно сплати судового збору, а саме звільнення від його сплати.
Разом з тим, апеляційний суд вважає помилковим такі доводи апеляційної скарги з таких підстав.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір», відповідно до статті 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
За приписами пункту 18 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і пункту 2 статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» такі особи мають пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій або Героя України не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору, а в цій частині зроблена відсилка до іншого законодавства.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22.10.1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогущодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

З цією правовою нормою кореспондується пункт 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим, у даному випадку судовий збір було стягнуто з ОСОБА_1 у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, а тому правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору немає.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.
За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова районного суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задволення.

Постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області Бобровської І.В. від 20.12.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік та стягнуто з нього судовий збір у розмірі 454,00 грн. в дохід держави залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець