Справа № 135/1419/21
Провадження № 33/801/196/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 січня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , -

встановив:

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень, стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп. на користь держави.

В Постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою- підприємцем, здійснюючи підприємницьку діяльність в гриль-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , 30 листопада 2011 року, не зважаючи на червону зону епідеміологічної небезпеки, допустив роботу закладу та приймання відвідувачів за відсутності у персоналу чи то сертифікатів про вакцинацію від COVID 19, чи то негативних ПЛР-тестів, чи то довідок, які підтверджують протипоказання для щеплення. Суд констатував, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 1 пункту 35 Постанови КМУ № 1236.

Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 січня 2022 року і закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постановою КМУ не можуть обмежуватися конституційні права на працю та на зайняття підприємницькою діяльністю, працівники поліції не вправі перевіряти медичну документацію. Що є особистою інформацією, не вправі вони були і заходити до його приватної власності в гриль-бар «Гараж». Також зазначає, що неправомірно було складено протокол про адміністративне правопорушення, так як він був складений у райвідділі поліції, а не в барі, в якому працівники поліції виявили «порушення».

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився з невідомих суду причин, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Відтак, приходжу до висновку, що справу слід розглянути без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

За змістом ч. 1 статті 44-3 КУпАП передбачається відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма статті 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто вона відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідіемічних правил і норм як загальнодержавних, так і виданих органами місцевого самоврядування.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року ( зі змінами) визначено, що карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року ( із змінами), карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Так, загальнодержавним нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з послідуючими змінами).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 774793, складеним відносно ОСОБА_1 , зазначено, що ним порушено підпункт 1 пункту 35 Постанови КМУ № 1236, тобто є відсилання до конкретної норми.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається, що Постанова КМУ № 1236 є незаконною, суперечить Конституції України, а тому не можна на її підставі притягнути особу до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції, оцінюючи такий аргумент ОСОБА_1 , вірно зазначив, що Постанова КМУ № 1236 є чинною, рішення Конституційним Судом України відносно її неконституційності не приймалося, а тому апеляційний суд погоджується з такою позицією суду першої інстанції.

ОСОБА_1 посилається на те, що в даному випадку слід застосувати положення Конституції як норми прямої дії , оскільки згадана Постанова КМУ порушує право на працю. Проте апеляційний суд зауважує, що право на працю ( стаття 43 Конституції України) в даному випадку не було порушено, адже Постановою КМУ не заборонено працю як таку, а лише встановлено обмеження з метою забезпечення епідеміологічного благополуччя населення.

Відповідно до підпункт 1 пункту 35 Постанови КМУ № 1236, на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: 1) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

В останньому абзаці підпункту 1 пункту 35 Постанови КМУ № 1236 зазначено, що обмеження, передбачені підпунктами 1-7, 9, 14 та 16 цього пункту, не застосовуються за умови наявності у всіх учасників (відвідувачів, користувачів), крім осіб, які не досягли 18 років, та організаторів заходу (співробітників закладу, ринку) негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години до здійснення заходу (відвідування закладу, ринку), або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, міжнародного, внутрішнього сертифіката або іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).

В справі що розглядається підтвердженою є робота закладу гриль бар «Гараж» доступ до нього був вільний, в закладі знаходились відвідувачі, які підтвердили свій статус, персонал, який був у закладі, на запитання поліцейських чітко відповів, що в них немає ні одного з перерахованих в Постанові КМУ № 1236 документів, які б дозволяли роботу закладу. Ці факти зафіксовані відеозаписом, що є належним та допустимим доказом.

Посилання ОСОБА_1 на те. що відеозапис містить переривання і не є одним цілим файлом не заслуговують на увагу, оскільки зйомка відбувалася як під час виявлення самого правопорушення, так і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, яке відбулося у райвідділі поліції з об`єктивних причин ( ОСОБА_1 був відсутній у закладі, який перевірявся), а складення протоколу відбулося впродовж 24 годин після виявлення порушення, що відповідає вимогам частини 2 статті 254 КУпАП.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вказівка в протоколі про адміністративне правопорушення місця роботи ОСОБА_1 «приватний підприємець», а не «Фізична особа-підприємець» жодним чином не впливає на факт роботи закладу, в якому здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 (А.с. 15).

Поліцейські вправі перевіряти дотримання обмежувальних протиепідемічних заходів, про що прямо зазначено в пункті 18 Постанови КМУ № 1236 : «З метою здійснення контролю за дотриманням обмежувальних протиепідемічних заходів на вулицях, у парках, інших громадських місцях (громадських будинках і спорудах, закладах громадського харчування, розважальних закладах (нічних клубах), громадському транспорті) працівники Національної поліції, Національної гвардії, посадові особи, уповноважені органами місцевого самоврядування, мають право проводити вибіркову перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, а також довідок про звернення за захистом в Україні, виданих відповідно до Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також документів, що підтверджують вакцинацію від COVID-19, негативний результат тестування або одужання особи від зазначеної хвороби у випадках, коли це є підставою для незастосування обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених для відповідних рівнів епідемічної небезпеки.».

Тому твердження ОСОБА_1 про те, що поліцейські перевищили свої повноваження, не заслуговують на увагу.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та не можуть слугувати підставою скасування законної та обґрунтованої постанови суду.

Апеляційний суд зауважує, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року, справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, ґрунтується на належних і допустимих доказах, суд першої інстанції, розглядаючи справу, повно та всебічно дослідив усі обставини справи, вірно встановив факти та відповідні їм правовідносини, правильно застосував норми права, які підлягали до застосування, мотивував прийняте ним рішення, при цьому надав вірну та всебічну оцінку доводам (запереченням) ОСОБА_1 ..

Отже апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 січня 2022 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст 44-3, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Постановою КМУ від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» суд-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета