Справа № 676/2557/21
Провадження № 3/674/9/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шафікова Ю.Е., за участю секретаря Проценко Л.С, захисника Наталюка Н.М., розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 26 квітня 2021 року о 07 год. 08 хв. в м.Дунаївці по вул. Жлоби, 15, керував транспортним засобом марки ВАЗ - 2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат 0,60‰. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130КУпАП.

В судовому засіданні захисник Наталюк Н.М. вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП ОСОБА_1 заперечив, вказавши на невідповідність вимогам законодавства протоколів про вчинення адміністративного правопорушення та доказів, долучених до них.

Незважаючи на невизнання вини, заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 КУпАП одними із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 ч.1 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Таким приладом на території України є «Драгер 6810».

Судом достовірно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема:

протоколами серії ДРП 18 №489424 від 26.04.2021 та серії ДПР18 №489493 від 24.05.2021;

актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано результат огляду ОСОБА_1 060‰, у графі якого «з результатами згоден» міститься підпис ОСОБА_1 , будь-яких зауважень з боку особи, яка проходила огляд ,вказаний акт не містить;

роздруківкою приладу «Драгер» 6810», тест №362, яким встановлено результат огляду ОСОБА_1 060‰, та який містить підпис останнього без зауважень;

оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, де зафіксовано обставини правопорушення, а саме: пропонування працівником поліції ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» 6810»; факт проходження даного огляду (проба 362 із результатом 060‰), відмову від подальшого огляду у закладі охорони здоров`я, що повністю узгоджується з відомостями роздруківки приладу «Драгер» 6810»;

показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які, кожен окремо, повідомили про те, що у їх присутності ОСОБА_1 продув у трубку приладу «Драгер» 6810», який показав результат стан алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника на ряд недоліків при складанні протоколів не виключає вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі.

З врахуванням наведеного, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП «поза розумним сумнівом», оскільки зміст та суть наявних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно ст. 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, згідностатті34 КУпАП, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Обставин, згідно статті 35 КУпАП, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суд, врахувавши характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, дійшов висновку про призначення безальтернативного адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн. 20 коп..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.33,40-1,280,283-284,289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя Ю. Е. Шафікова