П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2022 року м. Кривий Ріг
Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Колочко О.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого СФГ «Василик» водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В судовому засіданні, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, суду пояснив, що за кермом автомобіля був не він, а його знайомий, з яким спілкувалися працівники поліції. Автомобіль заважав перехожим і він сів за кермо, і перепаркував автомобіль за два метри. Через 40 хвилин до нього підійшов працівник поліції з іншого екіпажу і повідомив, що він керував автомобілем і йому потрібно пройти медогляд. Натомість він ( ОСОБА_1 ) пояснив суду, що не керував транспортним засобом, а лише чекав у автомобілі на свого знайомого на ім`я ОСОБА_2 , який і був водієм ТЗ і спілкувався з працівниками поліції з приводу складання протоколу про адміністративне правопорушення. Поліцейський підійшов та попросив вийти з автомобіля та назвати своє ім`я, і потім спитав чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння, але причини для проходження огляду не пояснював. Пояснив, що він не вживав ні алкоголь, на наркотичні засоби.
В судовому засіданні були досліджені матеріали справи, а саме:
протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №100639 від 10 листопада 2021року, складений стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
відеозапис з нагрудного відеореєстратора DSJХ300180_АЕ0180.
Заслухавши ОСОБА_1 , ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінюючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, приходжу до такого висновку.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративна відповідальність особи за ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до роз`яснень викладених у п.27 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, роз`яснено судам, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Так, із доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відеозаписів не вбачається факт того, що останній керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції у зв`язку з керуванням цього транспортного засобу, а так само встановлення у нього ознак наркотичного сп`яніння. Більш того на даному відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування ним транспортним засобом.
Крім того, як вбачається з відеозапису, відтвореного у судовому засіданні, працівник поліції не встановив особу ОСОБА_1 , не пояснив йому причину необхідності проходити медичний огляд на стан сп`яніння, лише зазначив, що його товаришу було заборонено подальше керування транспортним засобом, а оскільки ОСОБА_1 сів за кермо, у нього вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння.
Час, зафіксований на відео реєстраторі, де вбачається рух автомобіля 14.44 годин, тоді як працівники поліції підійшли до транспортного засобу, який не рухався, і попросили водія вийти з машини, зазначений 15.25 год., що ставить під сумнів сам факт керування особою зазначеним транспортним засобом.
Також, суд звертає увагу на те, що на відеозапису відсутнє фіксування роз`яснення ОСОБА_1 його прав і обов`язків, а також не зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у присутності свідків.
Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В матеріалах справи відсутня сукупність належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, а, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, це дає підстави дійти до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, а також обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне закрити провадження у вищевказаній справі в зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 130 ч.1, 245, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О. В. Колочко