ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/263/22
Провадження № 3/210/314/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

"27" квітня 2022 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченко В. Є., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не зазначено, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП України.

Згідно протоколу серії ААД №231446, 27.12.2021 року о 14-03 год. в Дніпр. обл., м. Кривий Ріг, Металургійний район, вул. Д.Лондона, 41, водій ОСОБА_1 керував тз Chery Amulet днз НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, блідість обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, а саме у мед. закладі, на що водій відмовився у присутності двох свідків. Права зачитано на бодікамеру АЕ00269.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, порушив п. 2.5 ПДР.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 та його представник адвокат Зайцев О. В. з протоколом не погодились, обставини, викладені у протоколі, заперечували у повному обсязі. Так, в судовому засіданні були надані наступні пояснення: 27.12.2021 року ОСОБА_1 був на роботі, з колегами їхав на робоче місце, його зупинили працівники ПП та попросили пред`явити документи, після чого сказали, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння та необхідно проїхати на ПНД. ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що наркотичні засоби він не вживає зовсім, навіть алкоголь вживав давно, на що поліцейські відповіли про необхідність проходження медичного огляду у будь-якому разі. В автомобілі ОСОБА_1 перебували його колеги, він запропонував їх відвезти на робоче місце та потім він поїде до медичного закладу, однак поліцейські пояснили, що так не можна робити. Далі, ОСОБА_1 запропонував поїхати до медичного закладу на власному авто з метою прискорення процедури, на що поліцейські також відповіли відмовою, пояснивши, що ОСОБА_1 має залишити автомобіль та проїхати саме з ними. Патрульна поліцейська пояснила, що під час складання протоколу йому буде видано направлення на проходження медичного огляду самостійно і він зможе поїхати до лікарні протягом двох годин, що і зробив ОСОБА_1 , згідно висновку був тверезий.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надав суду аналогічні пояснення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він був залучений патрульними поліцейськими в якості свідка, поставив підпис у протоколі, в його присутності патрульний повідомив водію, що останній зможе впродовж двох годин пройти медичний огляд. В присутності свідка ОСОБА_3 водія не запитували чи погоджується він з поліцейськими проїхати до медичного закладу. Також свідок зазначив, що водій ОСОБА_1 поспішав, на його думку, був тверезий.

Дослідивши письмові матеріали справи, на переконання суду, наведені докази не є достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 .

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 130 ч. 1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами) передбачено, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Приймаючи остаточне рішення у даній справі суд керується наступним:

Так, згідно висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкоголю, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.12.2021 року, складеного о 17-10, точна дата огляду 16-40 год. гр. ОСОБА_1 у стані сп`яніння не перебуває, результат токсикологічного дослідження негативний.

Суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 не проявив в присутності поліцейських категоричної відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що підтверджується його поясненнями, поясненнями свідка, а також відеозаписом з бодікамери поліцейського. Так, ОСОБА_1 пояснив, що поспішає, проте запропонував варіанти пришвидшення процедури, зокрема, проїхати разом з поліцейськими до медичного закладу, однак на власному авто, або доставити пасажирів до робочого місця, після чого проїхати до закладу охорони здоров`я. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зазначає, що він згоден на медичний огляд.

Також, дослідивши відеозапис, що міститься в матеріалах справи DSJX300269-АЕ0269, судом встановлено, що ознаки наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 поліцейським не встановлювались. Так, згідно протоколу ААД №231446 вбачається, що водій з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, блідість обличчя. При цьому, поліцейський не здійснював жодного огляду для встановлення вказаних ознак сп`яніння. На відеозаписі вбачається, що під час перевірки документів, поліцейський запитав чи возили ОСОБА_1 вже раніше на ПНД, на що він отримав позитивну відповідь, далі поліцейський запитав у водія чи він втомлений та наголосив на необхідності їхати до медичного закладу. Жодних ознак наркотичного сп`яніння встановлено не було, огляд зіниць очей або пальців рук на їх тремтіння не здійснювався. При цьому, водій ОСОБА_1 неодноразово погоджувався на медичний огляд, та повідомив про свою відмову лише згодом, після того, як отримав від поліцейських роз`яснення, що він має право самостійно впродовж двох годин проїхати до медичного закладу.

Вказані обставини викликають сумніви у наявності обґрунтованих підстав для складання даного протоколу, водночас, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення інспектором поліції надано лише протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином при відсутності доказів скоєння адміністративного правопорушення, справу про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 слід провадженням закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.62 ч.3 Конституції України, ст.ст.247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п.3, 251, 252 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: В. Є. Сільченко