Справа № 699/1219/21
Номер провадження № 3/699/16/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Літвінова Г.М., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 14.12.2005 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_2 , працюючого в службі пасажироперевезень, інші дані суду невідомі,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 05.12.2021 серії ДПР18 № 494466 (далі протокол).

З протоколу вбачається, що 05.12.2021 о 22 год. 05 хв. в м. Корсунь-Шевченківський по вул. Ярослава Мудрого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, що не відповідає обстановці; нестійка хода) від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим було порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час складення адмінматеріалу у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія.

На підставі ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 відмовився від надання письмових пояснень під час складення адміністративного матеріалу.

Адміністративний матеріал, крім протоколу містить направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння; розписку ОСОБА_1 , за змістом якої він зобов`язується не керувати транспортним засобом та передати керування тверезому водію; диск із відеофіксацією вказаної події; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 05.12.2021 вони були запрошені в якості свідків. У їхній присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на пристрої «Драгер» та в медичному закладі.

Перед судовим засіданням ОСОБА_1 подав до матеріалів справи письмові пояснення, з яких вбачається, що він був тверезий, під час руху пробило колесо та він зупинився, після чого до нього підійшли працівники поліції. Від їх пропозиції пройти освідування на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, а лише відмовився від проведення тестування за допомогою пристрою «Драгер», оскільки в останньому було порушено шестимісячний строк його повірки. Крім того, зазначив, що адмінматеріал відносно нього складено з порушеннями ст. 266 КУпАП. Зокрема вказав на те, що відповідно до вимог вказаної статті під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, однак відеозапису з місця події до протоколу не долучено. При цьому, ОСОБА_1 звертає увагу суду, що інфомація про його небажання надавати пояснення не відповідає дійсності, оскільки поліцейські свідомо ухилилися від відібрання пояснень. З огляду на вказане просив закрити провадження у справі відносно нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, ОСОБА_1 з`явився в судове засідання та пояснив, що дійсно 05.12.2021 керував транспортним засобом. Перед цим випив всього один бокал пива, належним чином себе почував та не відчував, що перебуває у стані сп`яніння. Щиро каявся у вчиненому. Крім того зазначив, що штраф у розмірі 17000,00 грн. для нього є надмірним та разом із позбавленням права керування транспортними засобами поставить його та його сім`ю у скрутне становище. Зазначив, що має на утриманні трьох малолітніх дітей, двоє з яких новонароджені, а також тимчасово непрацюючу дружину, яка перебуває на лікарняному у звязку з народженням дітей, а потім буде перебувати у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьох років. Вказав, що має нестабільні заробітки у службі пасажироперевезень, які є єдиним джерелом доходів для його сім`ї, тому просив не позбавляти його права керування транспортними засобами. Зазначав, що раніше до адміністративної відповідальності ніколи не притягався.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до положень ст. 252 КУпАП оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного.

Відповідно до ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, серед іншого, може полягати у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Водночас, порядок фіксування відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння передбачено п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395. Так, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Суд не погоджується з письмовими твердженням ОСОБА_1 про те, що адмінпротокол відносно нього складено з порушеннями ст. 266 КУпАП, оскільки положеннями вказаної статті передбачено, що поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису саме під час проведення огляду, а у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду протокол про адміністративне правопорушення складається в присутності двох свідків.

Крім того, суд критично оцінює твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що до протоколу не долучено відеозапису з місця події. Оскільки ОСОБА_1 достеменно відомо про його наявність у матеріалах справи, так як він 11.01.2022 особисто знайомився із матеріалами даної справи та виготовив копії.

З протоколу та пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 , маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, що не відповідає обстановці; нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, що також зафіксовано на відеозаписі, який долучено працівниками поліції до матеріалів справи.

Суд дійшов висновку, що складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Вина ОСОБА_1 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, зміст якого зазначено вище; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння; розпискою ОСОБА_1 ; відеозаписом із фіксацією вказаної події.

Отже ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Обставини, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, судом не встановлені.

Обставинами, які відповідно до ст. ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, суд вважає визнання ОСОБА_1 своєї вини та щире каяття.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання новим правопорушенням.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 «Трегубенко проти України»).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте чинний Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України). При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію закону.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного, суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 статті 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, для якого керування транспортним засобом є єдиним джерелом доходу, наявністю на його утриманні трьох малолітніх дітей та тимчасово непрацездатної дружини, ступеню його вини, його відношення до вчиненого, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують відповідальність та відсутність обставин, які її обтяжують, суд призначає йому покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Накладання такого стягнення у даній справі відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Крім того, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія НОМЕР_4 від 18.03.2014, яке підлягає поверненню останньому після набрання постановою суду законної сили.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. ст. 130, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 14.12.2005 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_2 , працюючого в службі пасажироперевезень, інші дані суду невідомі визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, штраф підлягає стягненню в примусовому порядку в подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.) грн.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Літвінова Г.М.