Справа №575/692/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Савєльєва А. І.
Номер провадження 33/816/92/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,переглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді Великописарівського районного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

31 грудня 2021 року ОСОБА_1 на вказане судове рішення подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване судове рішення, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

21.01.2022 року на адресу суду від громадянина ОСОБА_2 , який зазначає, що являється представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надавши при цьому копію довіреності та диплому про юридичну освіту, надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, оскільки не може з`явитись до суду через введення загальнодержавного карантину.

25.01.2020 року до суду повторно надійшла аналогічна заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Розглянувши клопотання ОСОБА_2 , про проведення судового засідання в режимі відеоконференції суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники). Інтереси потерпілого може представляти представник адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Отже, чинним КУпАП не передбачена можливість законного представника потерпілого мати представника. З наведеної норми, а також зі ст. 269 КУпАП випливає, що така можливість є тільки у самого потерпілого.

Крім того, слід звернути увагу на таке. Конституційний Суд, на яке посилається ОСОБА_2 , визнав неконституційними положення ч. 1 ст. 268 КУпАП, які передбачали, що при розгляді справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката.

Після ухвалення Конституційним Судом зазначеного рішення частина 1 ст. 268 КУпАП викладена в редакції, відповідно до якої особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Однак ОСОБА_2 не надав документів на підтвердження обставин, що є фахівцем у галузі права, також не навів закон, за положеннями якого він має право надання правової допомоги за довіреністю.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Єдиним законом, який регламентує надання правової допомоги є Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Водночас, зазначений Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не визначає поняття іншого (крім адвоката) фахівця у галузі права, який може здійснювати захист чи представництво.

Єдиною можливістю для суду подолання прогалини права щодо відсутності нормування діяльності (представництва) фахівців у галузі права під час розгляду справ про адміністративні правопорушення є застосування аналогії права.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Таким чином, суд дійшов висновку, що у справі про адміністративне правопорушення бути захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право виключно адвокат.

Також апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме договору про надання правової допомоги від 21.09.2021 року правову допомогу в даному провадженні, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надає адвокат Белінський В.А., що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.03.2018 року.

Керуючись ст.ст. 269, 270 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про проведення судового засідання за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.