ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/256/22 Справа № 206/5699/21 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно оскаржуваної постанови, 30.11.2021 о 09 год. 45 хв. в м. Дніпро, вул. Підгірна, 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lifan LF 150-14, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідність обличчя. Від проходження огляду в установленому законом порядку в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на подачу апеляційної скарги, постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт посилається на те, що оскаржувану постанову він отримав у день її оголошення, тобто 28.12.2021, тоді останній день апеляційного оскарження припадає на 07.01.2022, що є святковим, а наступним робочим днем є 10.01.2022, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження та поновити його.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суд допустив однобічність та неповноту при з`ясуванні фактичних обставин справи, тому ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення. Апелянт зазначає, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння тому, що поспішав до роботи та вимоги працівників поліції вважав необґрунтованими, через що висловив таку відмову. Разом з тим, указує на те, що йому не було роз`яснено його прав та у зв`язку з чим він повинен був пройти такий огляд, наслідки відмови від його проходження. При цьому, вказує, що будь-який огляд на місці зупинки йому пройти також не пропонували, що в сукупності свідчить про порушення його права на захист. Окрім того, апелянт звертає увагу й на те, що направлення на проходження медичного огляду йому не надавалось, жодних свідків запрошено не було та їх відомості, якщо такі зазначені в протоколі, є повністю вигаданими з боку працівників поліції, тому матеріали справи не містять жодних доказів його вини. До того ж, зазначає, що доказів відсторонення його від керування транспортним засобом не має, що також свідчить про незаконність дій працівників поліції при оформленні матеріалів справи, через що постанова, на думку апелянта, підлягає скасуванню.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи клопотання та апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що постанова була винесена 28.12.2022 та останній день процесуального строку її оскарження припадав на 07.01.2022, що є неробочим днем, тоді як апеляційну скаргу було подано до поштового відділення на наступний робочий день, а саме 10.01.2022, тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено не було.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 060151 від 30.11.2021, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови водія від проходження огляду на стан сп"яніння, відеозаписом до протоколу серії ААБ № 060151 від 30.11.2021, з якого видно, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Поряд з цим, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечував те, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у відповідній медичній установі, оскільки поспішав на работу

Отже, посилання апелянта на недопустимість доказів, на які посилається суд першої інстанції в судовому рішенні, не заслуговують на увагу, оскільки всі докази у справі зібрані в порядку визначеному законом, вони не викликають сумнівів в їх достовірності і судом надано їм належну та обґрунтовану правову оцінку.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, посилання апелянта на те, що йому не було роз`яснено його прав, у зв`язку з чим було порушено його право на захист, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що права та обов`язки були йому роз`ясненні. При цьому, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 не було залучено захисника з власної ініціативи, в той час як такої можливості він не був позбавлений.

Доводи скарги про те, що жодних свідків працівниками поліції запрошено не було та їх відомості, якщо такі зазначені в протоколі, є повністю вигаданими, є безпідставними та повністю спростовується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, які ними підписані, та відеозаписом, з якого видно присутність свідків на місці події, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходженням медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Що стосується тверджень апелянта про те, що працівники поліції не надали йому направлення для проходження огляду на стан сп"яніння, слід зазначити, що, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться виключно у присутності поліцейського, а з урахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, у працівників поліції були відсутні підстави для надання йому відповідного направлення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці, спростовується тим, що це є компетенцією лікаря та регулюється п. 12 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції`затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735

Відповідно до Інструкції, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 відмовився.

Отже, апеляційним судом не встановлено порушень порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Твердження апелянта про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, є необґрунтованими та спростовується відеозаписом з якого видно, що ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 266 КУпАП, був відсторонений від керування та його було повідомлено про наслідки у разі порушення вимог цієї статті.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено й стороною захисту таких суду не надано.

З огляду на викладене, доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, - є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи і суд апеляційної інстанції їх розцінює як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко