Справа № 127/2536/22
Провадження № 3/127/700/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Бойко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 444437, 11.01.2022 о 10 год. 00 хв. в м.Вінниці по Чумацька, буд.134, в в магазині «Віктор і Я» ОСОБА_1 допустив порушення передбачені Постановою КМУ від 09.12.2020 року, а саме у приміщенні магазину відсутні розмежувальні лінії, які визначають соціальну дистанцію відвідувачів.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винну не визнав. Вказав, що він не є суб`єктом господарювання. Розмежувальні лінії в магазині були, однак, їх погано було видно, на що працівники поліції звернули увагу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи.

Як вже зазначалось, диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей. При цьому сама норма чітко свідчить, що вказані правила мають передбачатись нормативно правовими актами. Тобто, протокол має бути складений за вчинення конкретних дій особою та зазначення, який нормативний акт встановлював заборону щодо вчинення вказаних дій.

З аналізу вказаного нормативного акту слідує, що обмеження та заборони та певні приписи встановлені саме для суб`єктів господарювання та визначають особливості провадження їх господарської діяльності на період карантину.

Відповідно до ст. 55 Господарського Кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Наразі, матеріали справи не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 зареєстрований відповідно до закону як фізична особа-підприємець та здійснює відповідну господарську діяльність, обмеження щодо якої передбачено вказаною вище нормою. Як вбачається з з Виписки з ЄДРЮО за адресою АДРЕСА_1 здійснює господарську діяльність ОСОБА_2 .

Відсутні також докази на підтвердження обставин перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з таким суб`єктом господарювання та наявності у нього повноважень з організаційно-розпорядчої діяльності закладу.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 та «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013)

Оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не кваліфіковано дії ОСОБА_1 не зазначено конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 8, 44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: