Провадження № 33/811/99/22 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Сторонського Івана Олександровича на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 23 грудня 2021 року,

з участю правопорушника ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 гривні.

Згідно постанови судді, 07 листопада 2021 року о 03:08 год. у м. Львів, по вул. Назарука,1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chevrolet Volt», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова винесена не об`єктивно та однобічно при неповному досліджені всіх обставин по справі, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при розгляді справи суд не повно з`ясував усі фактичні обставинам справи, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення. Стверджує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, його автомобіль був припаркований біля будинку, в якому перебували інші особи, які являються його друзями. Крім того, зазначає, що на момент винесення судом першої інстанції рішення, у матеріалах справи був відсутній відеозапис. Апелянт також звертає увагу на те, що працівниками поліції було порушено Інструкцію, яка надає право направляти водія до закладу охорони здоров`я. Звертає увагу суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Просить скасувати оскаржувану постанову, прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився.

Висновок судді зроблений внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 106047 від 07.11.2021, де викладена фабула вчиненого правопорушення; відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників поліції; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Крім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно останнього, ОСОБА_1 , власноручно зазначив про те, що випив безалкогольне пиво та ліки на спиртовій основі.

При цьому, ОСОБА_1 , не вносив до протоколу жодних заперечень щодо обставин, викладених у ньому.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, оскільки було застосовані технічні засоби відеозапису та матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, крім того, були залучені свідки, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 106047 від 07 листопада 2021 року, складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і він є оформленим та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, крім цього, його дані узгоджуються з відеозаписом події. Отже, наведені докази є належним та допустимим та обґрунтовано покладені в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить підпис останнього в такому.

Що стосується доводів апелянта щодо невручення йому копії протоколу, то такі апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 106047 від 07 листопада 2021 року, із змістом даного протоколу ознайомлений, копію отримав, про що свідчить підпис правопорушника у такому.

Крім того, апеляційним судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_1 , дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував.

Відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, то апеляційний суд оцінює такі критично, вважає їх такими, які направлені на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки крім наведених мотивів з даного приводу в постанові судді, з якими погоджується апеляційний суд, факт керування транспортним засобом підтверджується і постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО18 №4998414, складеною 07 листопада 2021 року сержантом поліції Цівінським В.А. стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП та яку останній в судовому порядку не оскаржував.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи доведено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи адвоката Сторонського І.О. про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, майновому стану, обставинам, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Сторонського І.О. залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 23 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.