Справа № 183/896/22
№ 3/183/803/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «СПЕЦТРАНСПОРТ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 164 КУпАП,

в с т а н о в и в :

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення 21.01.2022 року о 09.20 годині на 159 км. автодороги М-29 Новомосковського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керуючи т/з «VOLVO FH», н/з НОМЕР_1 , «SCHWARZMUELLER TSL-3E», н/з НОМЕР_2 , перевозив паливо дизельне без зареєстрованої в єдиному реєстрі акцизних накладних згідно ТТН № 16 від 20.01.2022 року на відпуск нафтопродуктів, чим порушив абз. 3 ст. 230.1.5 ПК України.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 4 ст. 164 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Крім того, 17.02.2022 року через канцелярію суду від ОСОБА_1 та директора ТОВ «СПЕЦТРАНСПОРТ» ОСОБА_2 надійшла заява про закриття провадження по вказаній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП. Так, відповідно до Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом МВС України від 04 серпня 2018 року № 656, та письмових інструкцій, передбачених розділами 5.4.3 додатку А до ДОПНВ, паперова форма акцизної накладної на вантаж не входить до переліку документів, які водій зобов`язаний мати при собі, здійснюючи перевезення небезпечного вантажу. Крім того, фабула правопорушення згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 в частині здійснення ним перевезення без зареєстрованої акцизної накладної, не відповідає диспозиції ч. 4 ст. 164 КУпАП, якою передбачена відповідальність за переміщення пального транспортними засобами, не зазначеними в акцизній накладній, а не за перевезення таких вантажів без її наявності. Відсутність акцизної накладної на пальне у відповідній паперовій формі унеможливлює посадову особу, яка уповноважена на складання протоколу, перевірити чи вона дійсно зареєстрована в Єдиному державному реєстрі акцизних накладних, та чи внесено в неї відомості про транспортний засіб, що вимагається ч. 4 ст. 164 КУпАП. Також, ОСОБА_1 працює водієм в ТОВ «СПЕЦТРАНСПОРТ» і до його обов`язків не входить здійснення контролю щодо внесення відомостей про накладні до реєстру, господарською діяльністю з перевезення пального не займається, тому вважає, що він не є суб`єктом інкримінованого йому правопорушення.

Судом безпосередньо дослідженні докази, надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт заступника командира роти 4 батальйону 4 УПП ДПП в Дніпропетровській області капітана поліції Мітусова Д. від 21.01.2022 року; фотокопію товарно-транспортної накладної № 16 від 20.01.2022 року; запит Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області від 21.01.2022 року № 411/55/103/01-2022 про надання інформації; фотокопію листа Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про надання запитуваної інформації; витяги з актів законодавства; фотокопії рапортів поліцейського Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капрала поліції Берила П. від 29.11.2021 року Начальникові Коломийського РВП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Слід звернути увагу, що в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Так, ч. 4 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, не зазначеними у митних деклараціях при переміщенні пального або спирту етилового митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України, або в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне або спирт етиловий у таких транспортних засобах, або в заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними.

Положеннями пп. 14.1.6-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що не є пересувним акцизним складом транспортний засіб, який використовує суб`єкт господарювання, що не є розпорядником акцизного складу, для переміщення на митній території України власного пального для потреб власного споживання чи промислової переробки. Водночас, не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового (пп. 14.1.224-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Абзац перший підпункту 230.1.5. пункту 230.1 статті 230 ПК України, окрім іншого, містить таку вимогу - транспортні засоби, які використовуються суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки, повинні обліковуватися в Переліку транспортних засобів, що переміщують пальне або спирт етиловий.

В абз. 2 пп. 230.1.5 п. 230.1 ст. 230 ПК України зазначено, що включення/виключення транспортних засобів до/з Переліку здійснюється на підставі заявок на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними, із зазначенням періоду переміщення такого пального або спирту етилового.

Відповідно до абз. 3 ст. 230.1.5 ПК України переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не зазначені в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне або спирт етиловий у таких транспортних засобах, а також не зазначені у заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними, які надіслані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, забороняється.

У разі виявлення фактів переміщення та/або зберігання пального або спирту етилового з використанням транспортних засобів, які не зазначені у заявках на переміщення пального або спирту, відповідні контролюючі органи тимчасово (до винесення рішення суду) вилучають таке пальне та транспортні засоби з вільного обігу й подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію) (абз.2 п.228.3ст.228 ПК України).

Такі заявки подають суб`єкти господарювання, що не є розпорядниками акцизного складу, до переміщення митною територією України в транспортних засобах, які не є акцизними складами пересувними, власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Платник податку має право зареєструвати акцизну накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних, в якій загальний обсяг реалізованого пального або спирту етилового не перевищує обсяг, обчислений відповідно до пункту 232.3 статті 232 цього Кодексу.

Тобто, відповідальність за ч. 4 ст. 164 КУпАП передбачена для суб`єктів господарювання за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами з порушенням певних нормативно-правових актів.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Господарська діяльність означає систематичні дії особи, спрямовані на досягнення певного результату, тобто вчинення не менше ніж три рази протягом одного календарного року (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», а разове вчинення будь-якої дії не утворює складу адміністративного правопорушення.

Отже, важливою ознакою господарської діяльності є, зокрема, її систематичність. Однак, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вчиняє систематичні дії спрямовані на провадження господарської діяльності з перевезення пального матеріали справи не містять. Такі відомості у суду відсутні. Судом встановлено, що ОСОБА_1 господарську діяльність з перевезення пального не здійснював, а лише виконував свої обов`язки як водій ТОВ «СПЕЦТРАНСПОРТ».

Крім того, в матеріалах справи відсутня така кваліфікуюча ознака господарської діяльності як діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання суду не надано, що свідчить про те, що він не є належним суб`єктом відповідальності за правопорушення, яке ставиться йому в провину.

Вищевказані обставини викликають обґрунтовані сумніви щодо винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 164 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Як наслідок, на переконання суду, відомості відображенні поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен дійти висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, та, відповідно, наявності в його діях складу даного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 265 КУпАП речі та документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами та зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому законом порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, при оплатному вилученні речей реалізують.

За положеннями ч. 1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.

Відповідно до п. 11 Порядку зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2012 р. № 17, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення речі і документи в установленому порядку конфіскуються, повертаються володільцеві або знищуються, а у разі вилучення речей за плату реалізуються.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення у водія ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 229657 від 21.01.2022 року вилучено майно для постановки на штрафний майданчик, а саме: вантажний - спеціалізований сідловий тягач «VOLVO FH», н/з НОМЕР_1 , та спеціалізований напівпричіп-цистерна «SCHWARZMUELLER TSL-3E», н/з НОМЕР_2 , з вантажем, які згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу належать на праві власності ТОВ «СПЕЦТРАНСПОРТ» та ОСОБА_2 , відповідно.

Вирішуючи долю вищевказаного вилученого майна суд вважає за необхідне повернути його за належністю власнику у зв`язку із закриттям провадження у дані справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 4 ст. 164, ст. ст. 247, 251, 256, 265, 280 КУпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 164 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучене майно:

- вантажний - спеціалізований сідловий тягач «VOLVO FH», н/з НОМЕР_1 повернути за належністю його власнику ТОВ «СПЕЦТРАНСПОРТ»;

- спеціалізований напівпричіп-цистерна «SCHWARZMUELLER TSL-3E», н/з НОМЕР_2 , з вантажем повернути за належністю його власнику ОСОБА_2 .

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Гузоватий