Справа № 550/985/21
Провадження № 3/542/72/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2022 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Нестеренко О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Селезньова С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які надійшли з СПД №2 ВП №3 Полтавського РУП, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за частиною 1 статті 130 КпАП України,

в с т а н о в и в :

17 січня 2022 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшли матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі серії ДПР 18 №160231 від 08.08.2021 зазначено, що 08.08.2021 о 20 год. 35 хв. у смт Чутове по вул. Кірова водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

У протоколі серії ДПР 18 №159543 від 08.08.2021 зазначено, що 08.08.2021 о 23 год. 15 хв. у смт Чутове по вул. Бочанській водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав. В судовому засіданні пояснив, що 08.08.2021 алкогольних напоїв не вживав, не був присутнім під час складення відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, підписів у цих протоколах не ставив. Вказував, що йому не було роз`яснено працівниками поліції під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення про його права. Зазначив, що його не попереджали про те, що ведеться відеозйомка, він не був обізнаний з тим, що відеозйомка не велась безперервно. У закладі охорони здоров`я, куди був доставлений працівниками поліції пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, однак після продуття відповідного приладу, йому не було повідомлено про результати такого огляду, висновок для ознайомлення йому не надавали. Коли працівники поліції вдруге пропонували пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння, пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі спочатку відмовився. Проте пізніше висловив згоду пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Однак його згода не була зафіксована на відеозаписі. Направлення на проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я працівники поліції не складали.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Селезньов С.І. в судовому засіданні зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Надані до адміністративного матеріалу поліцейським докази являються не належними та недопустимими і не достатніми для доведення його вини та притягнення до адміністративної відповідальності в інкримінованих правопорушеннях.

Вказав, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння є не що інше як припущення.

Також зауважив, що в матеріалах справи відсутні докази про роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Зазначив, що відеозапис адміністративного правопорушення не вівся безперервно, що є порушенням чинного законодавства, медичний огляд в лікарні проведений медичними працівниками також з порушенням вимог законодавства, без відповідного направлення поліції.

Вказав, що запис в протоколі про адміністративне правопорушення в поясненнях водія виконано не його рукою. Відеозапис проводився не безперервно, відповідно до того, як вимагає Інструкція. На відеозапису не зазначено, коли він був закінчений. Зі слів ОСОБА_1 , він спочатку сказав поліцейським, що не буде проходити повторно медичний огляд в медичній установі, але потім погодився. Але поліцейські момент цієї згоди не фіксували на відеозйомку. Направлення на такий огляд йому ніхто не вручав і до медичного закладу поліцейські його не бажали доставляти.

Зауважив, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що таке направлення поліцейськими складалося та вручалося ОСОБА_1 , відсутні докази того, що ОСОБА_1 відсторонявся від керування транспортного засобу після складення щодо нього адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначив, що з боку працівників патрульної поліції, під час складання зазначених протоколів про адміністративні правопорушення, було порушено порядок огляду на стан aлкoгoльнoгo, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачений відповідними нормативно-правовими актами. До справи надані неналежні та недопустимі докази, сумнівні докази, які основані на припущеннях.

Просив провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи захисника, дослідивши матеріали справи та відеозаписи, суд дійшов до наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За змістом положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає у разі, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 08.08.2021 о 23 год. 15 хв. у смт Чутове по вул. Бочанській керував автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер» та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Зазначене підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №159543 від 08.08.2021 та наданим відеозаписом.

Обставини та факти, які б давали підстави суду вважати, що такі докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою, доповнюють один одного, не мають суперечностей та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Так, пунктом 1.3.ПДР України, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, визначено, що водій на вимогу поліцейського повинен пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений у ст. 266 КУпАП, а також передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103(надалі Порядок).

У відповідності до частин 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні положення зазначені також і в наведених вище Інструкції та Порядку.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

До адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку, який визначений ст. 266 КУпАП та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та в закладі охорони здоров`я, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку № 1103, пункт 6 розділу Х Інструкції № 1395).

З наведеного вбачається, що поліцейськими під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення було дотримано вимог положень, визначених статтею 266 КпАП України, Порядком та Інструкцією.

Водночас, ознаками об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або відмови від проходження огляду у визначеному законом порядку.

Судом встановлено, що поліцейськими було дотримано вимог закону щодо належного доказового забезпечення вказаних обставин.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 та його захисника суд дійшов висновку про те, що вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи з огляду на те, що вони в повній мірі спростовані наданим та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, суд їх сприймає як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Водночас, суд не бере до уваги доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що він надав згоду на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, оскільки зазначене в повній мірі спростовується наданим відеозаписом.

Так, об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення складає відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому суд вважає слушними зауваження захисника про те, що відеозапис не проводився безперервно. Проте, суд критично ставиться до доводів захисника щодо того, що з вказаних підстав відеозапис є неналежним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відсутність безперервного фіксування процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не є безумовною підставою для непритягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття провадження по справі, адже зазначена обставина не вказує на відсутність в діях особи, складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як на те посилається в своїх зауваженнях захисник.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Водночас, суд погоджується з доводами захисника щодо відсутності в матеріалах справи письмового направлення ОСОБА_1 на проходження огляду у медичному закладі.

Проте, зазначена обставина на висновки суду не впливає, адже відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Усі інші доводи сторони захисту щодо незаконності проведених працівниками поліції процедур та непідтвердження належними та допустимими доказами вчинення особою наведеного в протоколі адміністративного правопорушення жодним чином не спростовують викладених вище висновків, а на думку суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вбачає у діях ОСОБА_1 ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме «відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Надаючи оцінку доказам у справі в частині складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов до такого висновку.

Як було зазначено судом, об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП складає, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння доказуванню підлягає, зокрема, обставина перебування особи під час керування транспортним засобом у стані такого сп`яніння.

При цьому основним доказом наявності в діях особи ознак складу адміністративного правопорушення є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Водночас, судом встановлено, що наданий до матеріалів справи на підтвердження винуватості особи у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення висновок № 18 від 08.08.2021 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не містить ані відомостей про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, ані відомостей про те, що у нього не виявлено ознак сп`яніння. Відповідний пункт висновку за порядковим номером 10 містить тільки запис із зазначенням прізвища, імені та по батькові особи, яка проходила відповідний огляд.

Наданий відеозапис також не містить даних про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння. У відеофайлах зафіксовано згоду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на проходження відповідного огляду у закладі охорони здоров`я та проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я шляхом продуття відповідного приладу. Проте, відеозаписами не зафіксовано за результатами огляду показників приладу, яким було здійснено відповідне обстеження.

Крім того, суд також критично ставиться до складеного висновку № 18 від 08.08.2021 щодо результатів медичного огляду, в тому числі, враховуючи зазначений у ньому точний час проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я- 22 год 20 хв.

Водночас, у наданому відеозаписі видно, що огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я було проведено о 21 год 51 хв.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За таких обставин, провадження у справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 160231 від 08.08.2021 підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 159543 від 08.08.2021.

Частиною 1 статті 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, з урахуванням конкретних обставин та характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, з метою виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, а також, запобігання вчиненню ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення на нього адміністративного стягнення у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 454,00 грн.

Водночас, у контексті оцінки доводів учасників справи суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів, суд вважає, що ключові аргументи та докази у справі отримали достатню оцінку.

На підставі викладеного, керуючись статтею 24, частиною 1 статті 130, статтями 276-279, 280, 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 160231 від 08.08.2021 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 159543 від 08.08.2021, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Роз`яснити, що відповідно до статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що на підставі статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення, через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повний текст постанови проголошено о 16 год 50 хв 02 лютого 2022 року.