ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/123/22 Справа № 705/5552/21 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Гудзенко В. Л. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М. О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відео конференції) в м. Черкаси за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Веклич П.П. справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого менеджером з продаж в ПП « ОСОБА_2 »,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 23.11.2021 року о 8 год. 55 хв. на а/д М-30 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка 559 км, Черкаська область Уманський район, керував Т3 ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Медичний огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря нарколога у встановленому законному порядку водій ОСОБА_1 проходити відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.01.2022 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що його вина не доведена, правопорушення він не вчиняв, складання протоколу про адміністративне правопорушення проведено з порушенням, оскільки працівником поліції огляд правопорушника на стан сп`яніння проводився у відсутність свідків. Вважає, що суд належним чином не дослідив обставини справи, що привело до постановлення неправильного судового рішення, а матеріали справи відносно нього не містять належних і допустимих доказів про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що поза увагою судді суду першої інстанції залишилось те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння водія було проведено поліцейським ОСОБА_3 без застосування приладу Алкотестер та у відсутність свідків, чим порушено вимоги п.6 "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 N 1452 735, результати такого обстеження в будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом.

Зазначає, що постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності винесена за неповного з`ясування судом всіх фактичних обставин справи, за основу звинувачення судом взято незаконний та складений з порушенням вимог Інструкції про порядок медичного огляду на стан сп`яніння, ст. 266 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, тому він, на його думку є неналежним та недопустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Апелянт наголошує, що він, як водій не відмовлявся пройти тест на алкогольне сп`яніння за допомогою приладу, однак його не було в наявності у працівника поліції, направлення на медичний огляд до медичного закладу йому не видавалось, пояснення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не відбирались.

В судовому засіданні в режимі відео конференції ОСОБА_1 та його представник - адвокат Веклич Р.А. підтримали апеляційну скаргу з мотивів, в ній зазначених, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю наступне.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст.252,280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 076004 від 23.11.2021 року підставою огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 стало те, що поліцейський виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується: - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №076004 від 23.11.2021 (а.с.1); - даними відеозапису із нагрудної камери інспектора поліції (а.с.4), де чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, переглянувши у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції наявне у матеріалах справи відео з місця події, суддя апеляційного суду переконався, що суддя місцевого суду цілком обґрунтовано встановив, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП судом першої інстанції встановлені цілком вірно.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд доходить висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту відмови ОСОБА_1 , - особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33,34,35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника є розмірним до вчиненого і справедливим.

Посилання скаржника на відсутність свідків під час складання адміністративних матеріалів є безпідставними, оскільки, згідно із вимогами ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Оскільки матеріали справи містять відеозапис подій, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, наявність свідків є необов`язковою.

Будь-які інші доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, в тому числі і незгода з протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, сприймаються судом як позиція обвинуваченого спрямована на уникнення покарання, оскільки доказів, які б об`єктивно могли спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення та його винуватість, суду не надано, а підписи скаржника в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП свідчать про те, що він розумів зміст протоколу та був з ним ознайомлений, належним чином повідомлений про права і обов`язки та наслідки відмови від проходження освідування на стан сп`яніння.

Тому суд вважає, що факт відмови обвинуваченого від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння був зафіксований у законний спосіб, рішення суду першої інстанції є справедливим, й суд не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко