Справа № 203/409/22
Провадження № 3/0203/589/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25.01.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 064101 від 14.01.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

У судове засідання з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його захисник адвокат Сінцова Тетяна Володимирівна, а також другий учасник дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працює приватним підприємцем, та його захисник адвокат Северин Анатолій Борисович.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 пояснив, що він не визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, бо він не порушував Правила дорожнього руху (ПДР). При цьому протокол про адміністративне правопорушення від 14.01.2022 року не відповідає дійсності, на підтвердження чого він надав суду відеозапис події зі свого відеореєстратора.

Захисник Лінського С.С. зазначила, що подія, зафіксована у протоколі, не відповідає дійсності. При цьому її підзахисний не порушував п. 13.3 ПДР, бо другий учасник ДТП порушив п. 10.11 ПДР та не дотримався безпечного інтервалу під час здійснення маневру перестроювання. Тим більше, на думку захисника, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та ОСОБА_1 не був з ним ознайомлений.

Другий учасник ДТП ОСОБА_2 пояснив, що він ніколи не брав участі в ДТП, а подія, зафіксована в протоколі, відповідає дійсності. Він їхав у крайній правій смузі для руху та перед світлофором бажав попередити ДТП.

Захисник Дягіля Т.Ю. у судовому засіданні зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення є таким, що має бути вирішеним. Також він пояснив, що подія зафіксована у протоколі, на його думку, відображає здійснення ОСОБА_1 випередження.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходить таких висновків.

За відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 14.01.2022 року серії ААБ № 064101, 14.01.2022 року о 08:53 годині у м. Дніпрі, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Княгині Ольги, е/о 2437/37, під час випередження на перехресті вул. Княгині Ольги та вул. Князя Ярослава Мудрого із зміщенням не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення із автомобілем BMW I3, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався праворуч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками; потерпіла особа: ОСОБА_3 . Тим самим дії водія ОСОБА_1 були кваліфіковані як порушення вимог п. 13.3 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

У протоколі зафіксовано, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол та ознайомлюватися з ним, послався на положення ст. 63 Конституції України.

Під час судового засідання судом було встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, у судовому засіданні судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, а також оглянуті відеозаписи, надані учасниками справи: особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та другим учасником ДТП, долучені до матеріалів справи як докази. До протоколу працівниками поліції були долучені схема з місця ДТП від 14.01.2022 року, з якою було ознайомлено водіїв, письмові пояснення водіїв, фототаблиця та рапорт від 14.01.2022 року.

Відповідно до копії письмових пояснень водія ОСОБА_1 від 14.01.2022 року, він 14.01.2022 року о 08:53 годині керував автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Княгині Ольги зі сторони вул. Січеславської Набережної в сторону пр. Дмитра Яворницького, рухався у середній смузі для руху. За перехрестям з вул. Князя Ярослава Мудрого автомобіль BMW I3 почав перестроювання з крайнього правового ряду у середній та рухався у середній ряд.

За поясненнями другого учасника ДТП водія ОСОБА_2 від 14.01.2022 року, він 14.01.2022 року о 08:45 годині керував автомобілем BMW I3, д.н.з. НОМЕР_2 , та рухався по вул. Княгині Ольги зі сторони Січеславської Набережної в сторону пр. Дмитра Яворницького. Перед перехрестям він рухався у правій смузі та мав намір переїхати перехрестя прямо. Дочекавшись дозволеного (зеленого) сигналу світлофора, він почав переїзд через перехрестя та у зв`язку з тим, що конфігурація перехрестя була зі зміщенням смуги руху ліворуч, він почав зміщуватись, при цьому залишаючись у своїй смузі та впевнився в безпеці. Проте під час проїзду він почув звук удару у ліву задню частину автомобіля та зупинився на перехресті, виявив, що автомобіль, який рухався позаду здійснив зіткнення з його автомобілем.

За відомостями з копії протоколу про адміністративне правопорушення від 14.01.2022 року, працівниками поліції було зафіксовано випередження на перехресті та недотримання водієм ОСОБА_1 безпечного інтервалу для руху. Водночас судом були оглянуті в судовому засіданні схема з місця ДТП, досліджені письмові пояснення водіїв, а також оглянуті відеозаписи з місця події, та встановлено, що водій ОСОБА_1 рухався у середній смузі для руху, не перешкоджаючи руху інших автомобілів. При цьому у ділянці руху у напрямку 1 та 2, відповідно до схеми ДТП від 14.01.2022 року, відображено зміщення ліворуч смуг для руху на перехресті вул. Князя Ярослава Мудрого та вул. Княгині Ольги. З огляду на конфігурацію ділянки дороги та наявність снігового нальоту, водій ОСОБА_2 при зміні напрямку руху на ділянці зміщення смуги не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та продовжував рух зі змінною траєкторією по крайній правій смузі, що призвело до зіткнення вищевказаних автомобілів.

Так, відповідно до п. 10.1, п. 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Також відповідно до п. 1.3., 1.4., 1.5., 1.9. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити у повноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або у повноважений ним орган.

Особи, які порушують ці Правила, несуть від повідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, випередження рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі; маневрування (маневр) початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом; перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності; об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад); суб`єкт адміністративного правопорушення загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку); суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

У відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.07.2020 року, справа № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції з прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд наголошує на тому, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia»,рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом були оцінені докази, наявні в матеріалах справи за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналіз встановлених в судовому засіданні обставин справи та досліджених доказів крізь призму вказаних вище норм та поза розумним сумнівом, показав, що під час руху водій ОСОБА_1 рухався в середній смузі для руху та дотримався рядності під час проїзду ділянки дороги при зміщенні смуг для руху на перехресті. Судом не було встановлено наявності в діях водія ОСОБА_1 на ділянці дороги, де на схемі відображено зіткнення транспортних засобів, ознак випередження. Водночас рацівниками поліції не було доведено належними та допустимими доказами наявності таких ознак в діях водія ОСОБА_1 , зокрема перевищення швидкості для здійснення цього маневру відносно попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі, а саме: автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 . Натомість водій ОСОБА_1 спростував такі твердження працівників поліції належними та допустимими доказами, а саме: долученим до матеріалів справи та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом події з місця ДТП.

Суд бере до уваги і те, що автомобіль другого учасника ДТП ОСОБА_2 , у свою чергу, при зміні напрямку руху по крайній правій смузі на ділянці зміщення смуг для руху не переконався, що це буде безпечним та продовжив рух у крайній правій смузі, що призвело до зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 .

Суд, аналізуючи докази по справі з точки зору їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважає недоведеною вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема відсутність складу адміністративного правопорушення.

Суд, враховуючи, що в ході судового розгляду справи в діях водія ОСОБА_1 не було встановлено наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючи ст.ст. 124, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ф.М. Ханієва