ПОСТАНОВА

Іменем України

19 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Таус М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає у АДРЕСА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 , будучи раніше двічі протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, 08 грудня 2021 року о 15:10 год. у м. Дніпро по Набережній Заводській, біля буд.17, керував автомобілем «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей звужені не реагують на світло та на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд в установленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у призначене судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлений, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зокрема, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (пункт 69).

У рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41).

Передбачене ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за суттю у його відсутність.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується дослідженими письмовими доказами: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 132293 від 08.12.2021 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких 08 грудня 2021 року водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння; рапортом поліцейського УПП, відповідно до якого 08.12.2021 року працівниками поліції було зупинено автомобіль «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , в ході спілкування у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду останній відмовився в присутності двох свідків; відомостями про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 29.03.2021 року та 30.04.2021 року за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів інспекторів Управління патрульної поліції, на якому зафіксовано факт відмови 08.12.2021 року водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 2.5 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи вид адміністративного стягнення, враховую характер і міру громадської небезпеки скоєного, особу правопорушника, те, що ОСОБА_1 у минулому двічі притягався за аналогічне правопорушення до адміністративної відповідальності, збитки у разі його дій нікому не завдані, негативних або тяжких наслідків для інших фізичних чи юридичних осіб не настало.

У зв`язку з викладеним, враховуючи суспільну небезпеку скоєного ним правопорушення, що могли бути завдані його діями збитки або настанням негативних тяжких наслідків, систематичність вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, а також враховуючи те, що обмежень, які б унеможливлювали застосування до правопорушника адміністративного арешту, що передбачені ст.32 КУпАП не встановлено, вважаю можливим призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту з позбавленням права керування всіма видами транспортним засобів без конфіскації транспортного засобу, оскільки згідно протоколу автомобіль «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_4 .

Згідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 (п`ятнадцять) діб з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір по справі на користь держави в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційна скарга, подаються до відповідного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя М.М. Таус