Справа № 438/1976/21 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 33/811/170/22 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Романів І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Романів Ірини Богданівни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,на постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 28 січня 2022 рокупро притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 19 грудня 2021 року об 11 год. 30 хв. в м. Бориславі по вул. А.Міцкевича керував ТЗ BMW 520 з ДНЗ НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідніють, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Романів І.Б. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 28 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат Романів І.Б. покликається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з істотним порушенням вимог ст. 256 КУпАП та сам по собі без підтвердження іншими доказами у справі не є доказами на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як звертає увагу адвокат, поліцейськими не здійснювалося відеофіксація події на службові технічні прилади чи технічні засоби, таким чином не зафіксовано на відео при наявності двох свідків, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду.

Окрім цього, захисник зазначає, що власноруч ОСОБА_1 було зазначено в поясненнях, що він відмовляється від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не алкогольного, як зазначено суддею у постанові, так як на стан алкогольного сп`яніння він пройшов на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у таке не з`явився.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Романів І.Б. у судовому засіданні підтримала свої апеляційні вимоги та просила апеляційну скаргу задовольнити. Проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 не заперечила.

Заслухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735), така містить два можливі варіанти проведення огляду на стан сп`яніння: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому як для проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, так і для проведення огляду лікарем закладу охорони здоров`я, необхідні відповідні передумови.

Зокрема, пунктом 12 Інструкції №1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п. 3, 4 зазначеної Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), тобто порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи,мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №324874 від 19 грудня 2021 року, у ОСОБА_1 виявлено наступні ознаки наркотичного сп`яніння: неприродня блідість, порушення мови, порушення координації рухів.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду відмовився.

Наведене також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 7), який зазначив, що керував автомобілем BMW 520 з ДНЗ НОМЕР_1 та не бажає проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Тобто, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покликання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено у відсутності свідків, до уваги апеляційним судом не береться, оскільки ст. 254 КУпАП, якою передбачено порядок складення протоколу про адміністративне правопорушення, такої вимоги не містить.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що під час висловлення поліцейським вимоги ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та відмови останнього від проходження такого огляду поліцейським застосовувались спеціальні технічні засоби відеозапису, сам відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у поліцейського був відсутній обов`язок щодо залучення свідків. Таким чином вимоги, встановлені ч. 2 ст. 266 КУпАП, працівниками поліції було дотримано.

Апеляційний суд зазначає, що попри наявний у водія обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, він може відмовитися від проходження огляду. Чинне законодавство містить єдиний виняток з даного правила - якщо водій-учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами (п. 14 розділу 3 Інструкції №1452/735).

З огляду на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а працівники поліції не наділені повноваженнями доставляти водія, що перебуває у свідомому стані, до медичного закладу без його згоди, на переконання апеляційного суду, вимоги щодо фіксування факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду працівниками поліції було дотримано.

Стосовно покликання апелянта на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то поліцейський пред`являв останньому вимогу пройти огляд на стан наркотичного, а не алкогольного сп`яніння. З огляду на те, що огляд на виявлення різних видів сп`яніння здійснюється по різних процедурах, доводи захисника до уваги не беруться.

Твердження апелянта, що результати аналізу наявного в матеріалах справи відеозапису не дають підстав вважати, що у ОСОБА_2 були ознаки сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки такі носять оціночний характер. При цьому єдиним уповноваженим суб`єктом, котрий може надавати оцінку діям особи, що керує транспортним засобом, та, відповідно, висловлювати вимогу пройти огляд на стан сп`яніння є працівник поліції, що виконує свої посадові обов`язки.

Аргументи сторони захисту щодо відсутності доказів факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом спростовуються наявною у матеріалах справи постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАБ № 481002 (а.с. 5), відповідно до якої ОСОБА_1 19 грудня об 11:30 год. у м. Борислав по вул. Міцкевича, керуючи ТЗ BMW 520 з ДНЗ НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Дана постанова підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а також підставність його зупинки працівниками поліції.

Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував вказану вище постанову та що така була скасована судом апеляційному суду не представлено.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст.33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 28 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Романів Ірини Богданівни в його інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.