Провадження № 3/161/594/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого (згідно відмітки в протоколі),

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2021 року серії ААБ №272046, ОСОБА_1 26 серпня 2021 року о 19 год. 15 хв. у м. Луцьку по вул. Коперника, 4, керував автомобілем Renault Megane, НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810. Результат 0,51 проміле, тест №1680. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Таку позицію ОСОБА_1 підтримав присутній у судовому засіданні в режимі відеоконференції його захисник адвокат Александров Д.О., узагальнені доводи якого зводяться до наступного:

1) на переконання захисника, оскільки ОСОБА_1 не погодився з результатами його огляду, який здійснений на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810, про що зробив відповідну відмітку в акті огляду, а також відмовився прослідувати в медичний заклад для освідування, його дії мали кваліфікуватися саме як відмова від проходження огляду (п.2.5 ПДР), а не перебування в стані алкогольного сп`яніння (п.2.9 «а»);

2) захисник зауважує, що остання дата калібрування приладу Alcotest Drager 6810 була 11 травня 2021 року, тому, на його думку, його покази не є достовірними;

3) захисник вказує, що працівники поліції не продемонстрували ні ОСОБА_1 , ні під відео з нагрудної камери результати огляду, які відобразилися на приладі Alcotest Drager 6810;

4) захисник вказує на те, що з відеозапису події чітко чути, як поліцейський диктує про складання протоколу за ч.2 ст.130 КУпАП, а фактично він складений за ч.1 ст.130 КУпАП, що, на його думку, свідчить про підробку протоколу;

5) захисник звертає увагу на недоліки в оформленні направлення на огляд, в якому зазначено про доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, чого фактично не було;

6) захисник зазначив, що ОСОБА_1 безпідставно не було вручено копію чеку приладу Alcotest Drager 6810;

7) захисник вважає, що ОСОБА_1 місце складення протоколу не покидав, а відлучився, з дозволу поліцейських, в магазин, а ті, не дочекавшись його та не вручивши йому протокол, поїхали;

8) захисник вказує, що дружина ОСОБА_1 не погоджуючись з діями поліцейських та вважаючи їх протиправними, неодноразово дзвонила на лінію 102 та їй обіцяли направити інший екіпаж, чого не зробили.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши письмові матеріали справи та переглянувши відеозапис події, суддя дійшов наступних висновків.

На переконання судді винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

1) протоколом про адміністративне правопорушення;

2) довідкою УПП у Волинській області про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія;

3) чеком приладу Alcotest Drager 6810 з показами алкоголю у крові 0,51 проміле;

4) актом огляду;

5) рапортом поліцейського;

6) постановою поліцейського про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, в якій встановлений факт керування транспортним засобом;

7) відеозаписами з нагрудних камер поліцейського.

Суддя відхиляє доводи захисника, що ОСОБА_1 не погодився з результатами його огляду, а також відмовився прослідувати в медичний заклад, тому його дії мали кваліфікуватися саме як відмова від проходження огляду (п.2.5 ПДР), а не перебування в стані алкогольного сп`яніння (п.2.9 «а»), оскільки як слідує з матеріалів відеозапису події, ОСОБА_1 погодився пройти у встановленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння та пройшов його з використанням приладу Alcotest Drager 6810, що видно як з матеріалів справи (акт огляду, чек приладу), так і з відеозапису події.

В такому випадку всі його подальші дії не можуть кваліфікуватися як відмова від огляду (п.2.5 ПДР), оскільки він погодився на нього та фактично пройшов його на місці зупинки транспортного засобу.

Подальша суперечлива поведінка ОСОБА_1 який одночасно не був згоден з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, та відмовився прослідувати з поліцейськими до закладу охорони здоров`я, для проведення огляду лікарем-наркологом, не може трактуватися як відмова від огляду, а суддя її оцінює як бажання ОСОБА_1 ухилитися від встановленої адміністративної відповідальності, після викриття його поліцейським, яке було підкріплене і об`єктивними показами приладу Alcotest Drager 6810, та небажання скористатися своїм правом на проведення огляду в закладі охорони здоров`я, як це передбачено ч.3 ст.266 КУпАП, п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція).

Стосовно доводів захисника, що остання дата калібрування приладу Alcotest Drager 6810 була 11 травня 2021 року, тому, на його думку, його покази не є достовірними, суддя зазначає, що міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747, становить 1 рік.

В даному випадку огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився 26 вересня 2021 року, тобто в межах одного року з дати останнього калібрування пристрою (11 травня 2021 року). Доказів протилежного, зокрема про іншу дату останнього калібрування приладу Alcotest Drager 6810, серійний номер ARCE-0181, яким проводився огляд ОСОБА_1 , сторона захисту судді не надала.

Доводи захисника, що працівники поліції не продемонстрували ні ОСОБА_1 , ні під відео з нагрудної камери результати огляду, які відобразилися на приладі Alcotest Drager 6810, а також не вручили йому копію чеку з приладу, суддя відхиляє, оскільки здійснювати такі дії ні положення чинного КУпАП, ні Інструкції, особу, яку проводить огляд на стан алкогольного сп`яніння та/або складає протокол про адміністративне правопорушення, не зобов`язує. Покази приладу Alcotest Drager 6810 зафіксовані на відповідному чеку, з цими документами сторона захисту ознайомилася під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді, висловила свої заперечення стосовно них і отримала відповіді на всі свої доводи в цій частині від судді, тобто її право на захист було дотримано.

Стосовно доводів захисника про те, що з відеозапису події чітко чути, як один поліцейський диктує іншому про складання протоколу за ч.2 ст.130 КУпАП, а фактично він складений за ч.1 ст.130 КУпАП, суддя зауважує, що в ході складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 у поліцейських міг виникнути об`єктивний сумнів у правильності кваліфікації дій останнього, оскільки стосовно нього вже були складені адміністративні матеріали за ч.1 ст.130 КУпАП 14 травня 2021 року, а результат їх розгляду не був відомий.

В такому випадку, бесіда між поліцейськими, яка зафіксована на нагрудну камеру, стосовно правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 не може свідчити про порушення його прав, адже особою, якою складений протокол, кваліфіковані його дії саме за ч.1 ст.130 КУпАП, а не за ч.2 ст.130 КУпАП, як пропонував вказати інший поліцейський, і така кваліфікація є вірною та відповідає закону.

Клопотання захисника про витребування від органу Національної поліції відомостей про кількість складених протоколів суддя знайшов як спосіб затягування справи про адміністративне правопорушення, оскільки ці відомості предмету розгляду не стосуються. З цих мотивів суддею було відмовлено у задоволенні цього клопотання.

Зауваження захисника про недоліки в оформленні направлення на огляд, в якому зазначено про доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, чого фактично не було, суддя бере до уваги та вважає слушними, але такий недолік не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а вся хронологія подій від тимчасового затримання ОСОБА_1 , проведення огляду на місці події та складання адміністративних матеріалів, чітко зафіксована на нагрудні камери поліцейських.

Щодо тверджень захисника, що ОСОБА_1 місце складення протоколу не покидав, а відлучився, з дозволу поліцейських, в магазин, а ті, не дочекавшись його та не вручивши йому протокол, поїхали з місця події, суддя відхиляє, оскільки з поведінки ОСОБА_1 , яка зафіксована на нагрудні камери поліцейського, слідує, що останній не бажав отримувати протокол про адміністративне правопорушення, не дочекався оформлення відповідних матеріалів та покинув місце події, при цьому забувши у поліцейських свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, про що поліцейський, під відеозапис з нагрудної камери, доповідає оперативному черговому засобами радіозв`язку. Будь-якого дозволу покидати місце складання адміністративних матеріалів на відеозаписах не зафіксовано, а доказів про це сторона захисту судді не надала.

Суддя ще раз підкреслює, що зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення сторона захисту ознайомилася під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді, висловила свої заперечення стосовно правопорушення, ці заперечення оцінені судом, а тому право на захист ОСОБА_1 , зокрема право знати в чому саме він обвинувачується у справі про адміністративне правопорушення, було дотримано.

Посилання захисника на те, що дружина ОСОБА_1 не погоджуючись з діями поліцейських та вважаючи їх протиправними, неодноразово дзвонила на лінію 102 та їй обіцяли направити інший екіпаж, чого не зробили, суддя відхиляє, оскільки з наданого відеозапису події видно, що поліцейські при оформленні адміністративних матеріалів та затриманні ОСОБА_1 поводилися чемно та неупереджено, а конфліктну ситуацію на місці події створювала саме дружина ОСОБА_1 , яка, очевидно, намагалися за будь-яку ціну дати можливість ОСОБА_1 уникнути відповідальності, в тому числі пред`являючи безпідставні претензії до працівників поліції. До того ж дружина ОСОБА_1 не є учасником справи про адміністративне правопорушення, тому всі її дії на місці вчинення правопорушення, будь-якого правового значення для цієї справи не мають.

Зважаючи на очевидну упередженість дружини ОСОБА_1 , як близької особи, а також фіксацію всіх обставин складення адміністративних матеріалів на нагрудні камери поліцейських, суддя відмовив у задоволенні відповідного клопотання сторони захисту про допит її як свідка, адже об`єктивних показів вона надати не зможе.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують правопорушення суддя не вбачає.

Отже, враховуючи всі обставини справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, суддя дійшов висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 496,20 грн. Відомостей про наявність у правопорушника пільг по сплаті судового збору, які передбачені п.п. 8, 9, 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст.40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. На підставі ч.2 ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34 000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк