Справа № 462/8413/21 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С.
Провадження № 33/811/137/22 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Іванова О.О., прокурора Львівської обласної прокуратури Гриніва В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює присяжною Галицького районного суду м. Львова, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 20 січня 2022 рокупро притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1, будучи присяжною Галицького районного суду м. Львова, являючись, відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи факту несвоєчасного подання без поважних причин декларації за 2020 рік, просить скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 20 січня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку із малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що в суді свою вину визнала та пояснила, що вказане порушення було допущене нею через збіг життєвих обставин, вона подала декларацію ще до моменту оформлення відносно неї протоколу та не мала на меті приховати майно, вперше вчинила адміністративний проступок й щиро розкаялася у ньому, що, на її думку, суттєво знижує суспільну шкоду вчиненого, такий проступок не становить великої суспільної небезпеки, цим правопорушенням не було завдано шкоди державі, суспільним інтересам, відтак є можливим застосування відносно неї ст. 22 КУпАП.

Заслухавши доповідача, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її представника на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінки і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Підпунктом «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону до таких суб`єктів віднесені, зокрема, присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді).

Таким чином до вказаних осіб належить і ОСОБА_1 , яка несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та її дії містять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення №762 від 16 листопада 2021 року, складеного оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Горбулько Ю.С.; повідомленням Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 5 квітня 2021 року №02-03/26/2021; послідовністю дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинила ОСОБА_1 ; копією щорічної декларації ОСОБА_1 ; інформаційними довідками щодо розгляду справ за участю присяжних у Галицькому районному суді м. Львова.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом першої інстанції доказів, та, на переконання апеляційного суду, місцевим судом з огляду на матеріали справи було зроблено правильний висновок про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення за ст. 22 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10 червня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно0, що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Таким чином ОСОБА_1 , яка є присяжною у Галицькому районному суді м. Львова, була зобов`язана подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, в період з 00:00 години 01 січня 2021 року до 00:00 години 01 квітня 2021 року.

Однак ОСОБА_1 подала відповідну декларацію 22 червня 2021 року о 15:06 год.

Як на підставу пропуску строку подання декларації ОСОБА_1 покликається на те, що не мала умислу на приховування майна, правопорушення вчинила через збіг життєвих обставин. Крім того, декларацію подала ще до початку процедури складення протоколу щодо неї.

Ці обставини під час розгляду даної адміністративної справи в суді першої інстанції в достатній мірі враховані не були, зокрема те, що ОСОБА_1 після спливу незначного періоду часу, до складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, таки подала декларацію.

Крім того, матеріали справи не місять жодних даних, які безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у неї умислу на порушення вимог фінансового контролю чи переслідування будь-якого іншого корупційного інтересу.

Апеляційний суд також враховує, що вказаним правопорушенням не завдано значної шкоди державним чи суспільним інтересам, ОСОБА_1 розкаялася у своєму вчинку та вказала, що не мала наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, про що свідчить та обставина, що подання декларації нею все ж таки було здійснено, хоча і з пропуском строку, але такий є незначним.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень, окрім як до тих, що визначенні в примітці до ст. 22 КУпАП (Положення цієї статті не застосовується до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - четвертою статті 126 та статтею 130 цього Кодексу).

Тобто законодавець не ввів заборону на застосування ст. 22 КУпАП у справах, передбачених ст. 172-6 КУпАП.

Оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, відсутності суспільної шкоди його діяння, з урахуванням даних про особу ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає можливим застосувати до неї положення ст. 22 КУпАП та звільнити останню від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, й можливістю обмежитися усним зауваженням.

На переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Виходячи з вищенаведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами ст. 284 КУпАП орган (посадова особа) у справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи при оголошенні усного зауваження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 20 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.