Справа № 346/5175/21
Провадження № 3/346/99/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

18.10.2021 року о 02 год. 26 хв. в м. Коломия, по вул. Бандери, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 повторно протягом року після вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf Variant», номерний знак « НОМЕР_3 », з явними ознаками алкогольними сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився. Його захисник, адвокат Рогів Т.Р. в судовому засіданні заперечила наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки порушення п.2.5 ПДР України може бути інкриміновано тільки водію транспортного засобу, тоді як ОСОБА_1 заперечується факт такого керування, адже у вказані день та час він перебував вдома, а про наявність складеного щодо нього протоколу дізнався тільки після надходження йому повістки із суду. З відеозапису, який долучено до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції підійшли до стоячого автомобіля, факту руху якого немає, особу, яка знаходилась в салоні автомобіля не ідентифіковано. Протокол складений ОСОБА_2 , а акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд водія складено поліцейським ОСОБА_3 . На одному з відеозаписів наявний час 03:26 год., а протокол складено о 02:46 год. Також зазначає, що не зрозуміле місце вчинення правопорушення, оскільки з рапортів поліцейських вбачається, що транспортний засіб зупинено в м. Коломия, по вул. Мазепи, Івано-Франківської області, а в протоколі зазначено по вул. Бандери .

Крім того, долучений відеозапис не є належним доказом, оскільки він проводився не безперервно, на другому відео відсутня дата, немає прив`язки до місця здійснення фіксації, а у зв`язку з неналежною фіксацію відмова водія від проходження огляду мала бути проведена за участі двох свідків, чого зроблено не було. Також звертає увагу, що частини 11 в ст. 130 КУпАП немає. Тому просить провадження в даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Однак, вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:

- даними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 032502 від 18.10.2021 року, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення (а.с. 1);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 2);

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції від 18.10.2021 року до закладу охорони здоров`я КНП «Коломийська ЦРЛ», яке виписане на ім`я ОСОБА_1 , з посиланням на ознаки сп`яніння, що були виявлені у останнього, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови (а.с.3);

- даними переглянутого в судовому засіданні відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_4 вказаним автомобілем, що був зупинений працівниками поліції. На вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення водія ОСОБА_1 зазначив, що документи забрали. На відео також зафіксовано пропозицію працівників поліцій ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в лікувальному закладі, від проведення яких ОСОБА_1 відмовився. В подальшому інспектор повідомив ОСОБА_1 , звертаючись до нього « ОСОБА_5 », що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч.4 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом, будучи позбавленим таким правом. Крім того, жодних заперечень ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував транспортним засобом висловлено не було;

- даними довідки бази даних «Армор» від 18.10.2021 року про притягнення ОСОБА_1 03.08.2021 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 7).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який є двоюрідним братом ОСОБА_1 , суду пояснив, що 17.10.2021 року він, ОСОБА_1 з дружиною та дітьми приїхали до бабусі в с. Воскресинці Коломийського району Івано-Франківської області. Біля 21:00 год. діти захотіли спати, тому ОСОБА_1 з останніми та дружиною, яка була за кермом автомобіля марки «Opel», поїхали додому. Коли близько 00:00 год. свідок приїхав до житла ОСОБА_1 , останній перебував вдома. Також повідомив, що автомобілем марки «Volkswagen Golf Variant » користуються всі, в тому числі брат свідка, ОСОБА_7 . Зазначив, що після того як в ОСОБА_1 вилучили права, він за кермо не сідає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 (наречена ОСОБА_6 ) пояснила, що 17.10.2021 року вони всі разом перебували в гостях у бабусі в с. Воскресинці Коломийського району Івано-Франківської області. ОСОБА_1 разом з сім`єю поїхав раніше. Бабуся попросила її та ОСОБА_6 передати пакет ОСОБА_1 , тому вони приїхали до нього додому. ОСОБА_1 спав, а двері відчинила його дружина. Приблизно через 3-4 тижні ОСОБА_1 зателефонував та повідомив, що того дня щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 був здивований, оскільки він не керує автомобілем після того, як його позбавили прав. Автомобіль марки «Volkswagen» постійно використовується братом ОСОБА_7 , а до часу вилучення прав у ОСОБА_1 (до літа 2021 року) ним також користувався останній. Свідку відомо про випадок зупинки вказаного транспортного засобу під час керування ним ОСОБА_7 .

Згідно з п.2 Інструкції про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Діючим законодавством про адміністративне правопорушення зокрема приписом ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що у даному випадку є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Уразі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

При цьому, слід зазначити, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання ОСОБА_1 відмовився від дачі письмових пояснень.

Суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи».

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності його вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Суд вважає, що ситуація, відповідно до якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, вимагала від нього надати детальні пояснення, щодо обставин, які призвели до таких наслідків.

Крім того, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

При цьому слід зазначити, що не заслуговують на увагу твердження захисника про те, що в протоколі та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння вказано, що свідки не залучалися, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, на яку посилається захисник, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що свідки не залучалися, а до протоколу додаються, в тому числі, диск з відео.

При цьому слід зазначити також, що не заслуговують на увагу твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керував вказаним автомобілем, оскільки це спростовується наданим відеозаписом.

Твердження захисника про неможливість встановлення чи вівся відеозапис за допомогою спеціально визначеного в нормативно-правових актах пристрою на увагу не заслуговують, оскільки чинний КУпАП такої вимоги не містить (ст. 251 КУпАП). Не є слушними також заперечення захисника про відсутність у ст.130 КУпАП частини «11», яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки у відповідній графі останнього частину ст. 130 КУпАП вказано римськими цифрами - «ІІ».

Суд розцінює критично пояснення захисника, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами. Також суд вважає, що заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в той час коли докази свідчать про протилежне, є наміром уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення. Пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 суд до уваги не приймає, оскільки вони є близькими родичами ОСОБА_1 , а тому є зацікавленим в результатах розгляду справи.

На підставі вищенаведеного та, керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок у дохід держави: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Суддя Яремин М. П.