ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого- судді Болейка А.П.,

секретаря судового

засідання Савченко Т.В.,

з участю:

представника Житомирської митниці Кондратюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця Республіки Молдова м. Кишинів, проживаючого в АДРЕСА_1 , за порушення митних правил, передбачених ст. 471 Митного кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0509/101000/21 від 09.09.2021, о 14 годині 58 хвилини, 09.09.2021, в пункті пропуску Виступовичі митного поста "Виступовичі-автомобільний" Житомирської митниці під час митного контролю легкового автомобіля марки «Jaguar X-Type», р.н. НОМЕР_1 , що заїхав по смузі руху «зелений коридор» у напрямку Україна - Білорусь, під керуванням громадянина Р. Молдови ОСОБА_1 , було виявлено в переносному сейфі, який знаходився в багажному відділенні автомобіля, без ознак приховування дві банкноти, а саме «три рубля» 1905 року ТИ 839471 та «двадцать пять рублей» 1909 року ДО 701394, які можуть представляти культурну чи історичну цінність. Власником виявлених банкнот визнав себе водій вказаного автомобіля.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України № 1068-ХІV від 21.09.99 (зі змінами та доповненнями) «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей, за клопотанням власника культурних цінностей чи уповноваженої ним особи приймає на підставі висновку державної експертизи рішення про можливість або неможливість вивезення культурних цінностей.

Положеннями ст.13 Закону України № 1068-ХІV від 21.09.99 (зі змінами ти доповненнями) - у разі прийняття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей, рішення про можливість вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей власнику культурних цінностей чи уповноваженій ним особі видається свідоцтво встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей. Свідоцтво на право вивезення культурних цінностей є підставою для пропуску зазначених у ньому культурних цінностей за межі митної території України. Вивезення культурних цінностей без цього свідоцтва забороняється.

Наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.02 року №258 затверджено «Інструкцію про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.6. Інструкції вивезення, (тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання), культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України (далі - свідоцтво), зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.00 №984 "Про затвердження зразка свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України".

На момент проходження митного контролю дозвільних документів на право переміщення через митний кордон України предметів культурного вжитку громадянин Р. Молдови ОСОБА_1 не мав, до перетину лінії «зелений коридор» до інспекторів митниці не звертався та митної декларації не заповнював.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, яким обмежено переміщення культурних цінностей через митний кордон України відповідно до Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 № 1068-ХІV, та Інструкції «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 № 258.

Частиною 2 статті 366 МК України передбачено, що канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином Р. Молдови ОСОБА_1 , який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», предметів, переміщення яких через митний кордон обмежено законодавством України, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Під час здійснення провадження у зазначеній справі, з метою визначення питання віднесення вказаних предметів правопорушення до культурних (історичних, музейних, тощо) цінностей було призначено мистецтвознавчу експертизу. Проведення вказаної експертизи доручено фахівцям Національного музею історії України.

Згідно Висновку НМІУ від 10.11.2021 року № 115 надані на експертизу паперові грошові знаки є предметами масового виробництва. Вони не є рідкісними та унікальними. Оскільки дані предмети є досить розповсюдженими, мають лише історичну цінність, як предмети, що були у побуті і задовільний стан збереженості вони не мають художньої, культурної цінності і не можуть бути занесеними до Державного реєстру національного культурного надбання.

Прогнозована вартість 2 (двох) предметів складає 35 (тридцять п`ять) гривень.

Представник митниці просив розглянути справу за наявними матеріалами справи.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У протоколі про порушення митних правил №0509/101000/21 від 09.09.2021 зазначив, що просить розглядати справу у його відсутність. З урахуванням вимог ст. 526 МК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Заслухавши представника митного органу, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 471 МК України передбачена відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Як встановлено судом, 09.09.2021 було складено протокол №0509/101000/21 про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених ст.471 МК України, а саме за переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України, а саме культурних цінностей.

Згідно ст.251 КУпАП та ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Разом з тим, суду не надано жодних належних доказів на підтвердження переміщення ОСОБА_1 через митний кордон товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством У країни.

У відповідності із частиною першою статті 365 МК України громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

Частиною другою статті 373 МК України встановлено, що Порядок вивезення (пересилання) громадянами за межі митної території України дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження визначається Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 448 «Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження» установлено що вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами культурних цінностей з метою їх відчуження здійснюється у разі, коли сумарна фактурна вартість культурних цінностей:

- не перевищує суму, еквівалентну 10000 євро, на підставі свідоцтва встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей та з обов`язковим письмовим декларуванням;

- перевищує суму, еквівалентну 10000 євро, - на умовах поміщення товарів у митний режим експорту.

Визначення терміну «культурна цінність» міститься в статті 1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», згідно з яким це - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України, зокрема, оригінальні художні твори живопису, графіки та скульптури, художні композиції та монтажі з будь-яких матеріалів, твори декоративно-прикладного і традиційного народного мистецтва; рідкісні монети, ордени, медалі, печатки та інші предмети колекціонування.

Виключний перелік культурних цінностей, які заборонені до вивезення з України визначено статтею 14 вказаного Закону, а саме: культурні цінності, занесені до Державного реєстру національного культурного надбання; культурні цінності, включені до Національного архівного фонду; культурні цінності, включені до Музейного фонду України.

Інші культурні цінності, згідно із статтею 13 Закону та наведеною вище постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 448, можуть бути вивезені за межі території України на підставі свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей.

Отже, зазначене свідоцтво видається на право вивезення виключно тих предметів, які становлять культурну цінність.

Відповідно до висновку мистецтвознавчої експертизи №115 від 10 листопада 2021 року, надані на експертизу 2 (два) предмети паперові грошові знаки не мають художньої, культурної цінності і не можуть бути занесеними до Державного реєстру національного культурного надбання (а.с.18-19).

Таким чином, оскільки вилучені у ОСОБА_1 предмети не є культурними цінностями, законодавством України не встановлено заборон та обмежень на переміщення через митний кордон України, а отже їх переміщення з обранням зони (коридору) спрощеного митного контролю не становить складу порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено статтею 471 МК України.

Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду також не надано.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні «Маліга проти Франції» від 23 вересня 1998 року, Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України.

Згідно ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушенням.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 471 МК України підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 251-252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.3, 95, 458-459, 470, 495, 522, 527 Митного кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого статтею 471 Митного кодексу України.

Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0509/101000/21 від 09.09.2021 предмети - повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя А.П. Болейко