Справа № 308/6441/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2022 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 серпня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ст. ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 /десять тисяч двісті/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 420 /чотириста двадцять/ грн. 40 /сорок/ коп.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 299603 від 29 червня 2020 року, - 29.06.2020 року близько 21 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «RANGE ROVER», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ужгороді по вул. Генерала Свободи, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху внаслідок чого допустив наїзд з огорожею, чим порушив вимоги п. 12.1, 2.3 «б» ПДР України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 299604 від 29 червня 2020 року , - 29.06.2020 року о 21 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «RANGE ROVER», номерний знак НОМЕР_1 в м. Ужгороді по вул. Генерала Свободи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп?'яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою спеціального приладу Drager в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України.

Судом першої інстанції справи об`єднанні по адміністративних правопорушеннях щодо ОСОБА_1 в одне провадження та присвоєно номер 308/6441/20.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Також, вважає, що в його діях відсутні подія та склад передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення. Окрім того, посилається на те, що його дії неможливо кваліфікувати за ст. 130 КУпАП у редакції ЗУ № 1446-VIII від 07.07.2016 року, оскільки вона скасована ЗУ № 2617-VIII, який зворотної дії не має, а також і за ст. 130 КУпАП у редакції ЗУ № 720-ІХ від 17.06.2020 року, який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 01.07.2020 року, оскільки відбулося переривання дії акта, який встановлював і продовжив встановлювати певну адміністративну відповідальність, шляхом його скасування 01.07.2020 року та відновлення 03.07.2020 року, у зв`язку з чим на правопорушення, що мали місце до 01.07.2020 року та були передбачені ст. 130 КУпАП поширюється дія ЗУ від 22.11.2018 року № 2617- VIII як такого, що скасовує відповідальність за це адміністративне правопорушення. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що участі у суді першої інстанції не брав, оскільки про розгляд справи не повідомлявся, постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 26.08.2020 року отримав після ознайомлення з матеріалами справи - 24.11.2020 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а підстав для задоволення апеляційної скарги не має з огляду на таке.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 участі у суді першої інстанції не приймав, копію постанови отримав після ознайомлення з матеріалами справи - 24.11.2020 року, тому причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції вищезазначені вимоги закону дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цих адміністративних правопорушень.

Відповідно до п. 2.9 ПДР України, - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, - відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 299604 від 29 червня 2020 року , - 29.06.2020 року о 21 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «RANGE ROVER», номерний знак НОМЕР_1 в м. Ужгороді по вул. Генерала Свободи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп?'яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою спеціального приладу Drager в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України.

Роздруківкою тестування на визначення стану алкогольного сп`яніння з приладу технічного засобу «Drager», підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані, результат тестування позитивний, - 2,24 % проміле (а.с.19).

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 299603 від 29 червня 2020 року, - 29.06.2020 року близько 21 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «RANGE ROVER», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ужгороді по вул. Генерала Свободи, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив наїзд з огорожею, чим порушив вимоги п. 12.1, 2.3 «б» ПДР України.

Особистим підписом у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що відомості, внесені щодо його особи та обставин ДТП відповідають дійсності (а. с. 1).

Крім того, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДПО 18 №745886 підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Сукупність вищевикладених доказів, які є належними і допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, підтверджує наявність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративних правопорушень за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З апеляційної скарги вбачається, що висновки місцевого суду у частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП апелянтом не оспорюються. Тому, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські були упереджені при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції, виконуючи свої функціональні обов`язки, діяли у межах наданих їм повноважень.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Також, під час розгляду справи апеляційним судом порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09. 11. 2015 за №1452/735, не встановлено.

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає безпідставними твердження апелянта щодо того, що дії ОСОБА_1 неможливо кваліфікувати за ст. 130 КУпАП у редакції ЗУ № 1446-VIII від 07.07.2016, оскільки вона скасована ЗУ № 2617-VIII, який зворотної дії не має, а також і за ст. 130 КУпАП у редакції ЗУ № 720-ІХ від 17.06.2020, який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 01.07.2020, оскільки відбулося переривання дії акта, який встановлював і продовжив встановлювати певну адміністративну відповідальність, шляхом його скасування 01.07.2020 та відновлення 03.07.2020, у зв`язку з чим, на правопорушення, що мали місце до 01.07.2020 та були передбачені ст. 130 КУпАП поширюється дія ЗУ від 22.11.2018 № 2617- VIII як такого, що скасовує відповідальність за вказане адміністративне правопорушення.

Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Так, приписи ч.1 ст. 8 КУпАП регламентують, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч. 2 ст. 4 КК, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності зазначеним Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вищевказані положення, особи, які до 01 липня 2020 року керували транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

Відсутня в такому випадку і підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП, яка передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки в цьому пункті йдеться про випадки скасування акту, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Отже, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, які було вчинено до 1 липня 2020 року, має здійснюватися відповідно до цієї статті у редакції чинній на час вчинення таких діянь.

Саме про таке застосування зазначених норм права у їх сукупності йде мова в роз`ясненнях Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду № 370/1/158-20 від 03 липня 2020 року.

Частина 1 ст. 130 КУпАП на офіційному сайті Верховної Ради на даний час дійсно викладена в редакції Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018 року, без врахування положень Закону № 720-1Х від 17 червня 2020 року, який вніс зміни до Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018. Проте цей факт сам по собі не впливає на кваліфікацію дій осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП до 01 липня 2020 р.

Твердження апелянта про те, що внаслідок обраної законодавцем юридичної техніки відбулося скасування дії акту, який встановлював адміністративну відповідальність, шляхом викладення його в новій редакції, яка виключає з числа суб`єктів, на яких вона поширюється, водіїв транспортних засобів, є суб`єктивним тлумаченням апелянта положень Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018 р. та Закону № 720-1Х від 17 червня 2020 року, оскільки п. 117 Закону № 720-1Х від 17 червня 2020 року виключено, зокрема, підпункт 4 пункту 1 Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018, в якому ст. 130 КУпАП викладалася в новій редакції, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом № 720-1Х від 17 червня 2020 року ст. 130 КУпАП діє в попередній редакції.

Апеляційний суд вважає, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутня, позаяк згідно з вказаною нормою провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, а у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність виключена зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Тому підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 ч.1, ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага