Справа № 592/907/22
Провадження № 3/592/409/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.Суми Шияновська Т.В., з участю ОСОБА_1 особи, яка притається до адміністративної відповідальності, захисника Потураєва С.В., розглянувши в судовому засіданні матеріали, які надійшли від Сумської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , код ІНН НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.483 МК України,

у с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0398/80500/21 від 03.12.2021, 24.09.2020 відділом митного оформлення «Центральний» митного поста «Суми-Центральний» Слобожанської митниці Держмитслужби за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA807290/2020/023043 в митному режимі «імпорт» було здійснено митне оформлення товару з описом: «Автомобіль легковий, бувший у використанні. Марка NISSAN, модель QASHQAI, номер кузова (VIN): НОМЕР_2 , календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2016, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1461 см3. Тип кузова - хетчбек».

Декларування товару за вищезазначеною митною декларацією від імені декларанта громадянина ОСОБА_1 здійснювала уповноважена декларантом особа ОСОБА_2 (ТОВ «Суми автомаксимум» ).

10.09.2020 згідно договору купівлі-продажу № б/н, наданого до оформлення, громадянин ОСОБА_1 придбав у громадянина Edgar Babayan, ( АДРЕСА_2 ) транспортний засіб NISSAN QASHQAI, VIN: НОМЕР_2 за ціною 1750 евро (57681,58 грн.).

Також, в якості підстави для митного оформлення товару за митною декларацією № UA807290/2020/023043 було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , в якому попереднім власником зазначено Naturstyrelsen с/о Gjoddinggard Forstballevej 2, 7183 Randbol.

З наданого до митного оформлення свідоцтва про реєстрацію не становлено відношення ОСОБА_3 до автомобіля NISSAN, модель QASHQAI, VIN: НОМЕР_2 . Відсутні документи, які підтверджують повноваження ОСОБА_3 на продаж вказаного автомобіля.

З метою перевірки достовірності поданих до митного оформлення документів, Слобожанською митницею Держмитслужби листом від 19.04.2021 №7.14-08-3/7.14-20-06/20/4/5144 було ініційовано направлення відповідного запиту до митних органів Королівства Данії. У результаті опрацювання інформації отриманої від митних органів Королівства Данії та копій документів (лист ДМСУ від 12.11.2021 №26/26-04/7.24/423), було встановлено, що Edgar Babayana заперечує будь яке відношення до автомобіля NISSAN, модель QASHQAI, VIN: НОМЕР_2 , ніколи не володів зазначеним транспортним засобом та не мав відношення до його продажу.

Також листом митних органів Королівства Данія вказано, що останнім покупцем автомобіля NISSAN, модель QASHQAI, VIN: НОМЕР_2 стала фірма UAB Travelis (Литва). 15.08.2020 автомобіль було придбано за ціною 3 200 євро та направлено до Литовської Республіки вантажівкою разом з 6-7 іншими автомобілями.

Таким чином, громадянином України ОСОБА_1 , під час митного оформлення декларації ІМ40ДЕ №UA807290/2020/023043, були вчинені дії, направлені на переміщення через митний кордон України легкового автомобіля NISSAN QASHQAI, номер кузова (VIN): НОМЕР_2 , з приховуванням від митного контролю, а саме шляхом поданням митному органу документів (договору купівлі-продажу від 10.09.2020 №б/н на суму 1750 євро (57681,58 грн.)), що містять неправдиві відомості щодо відправника товару - ОСОБА_3 (Королівство Данія).

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник просили провадження у справі про порушення митних прав закрити за відсутністю складу інкримінованого правопорушення, а також в зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, вислухавши думку учасників, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1 МК України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст.7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів, а згідно вимог ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а згідно ч. 2 цієї статті провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст.508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням. Провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до МК, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення (ст.487 МК України).

Відповідно до вимог ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 483 МК України передбачено, що відповідальність за порушення митних правил настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого порушення митних правил правопорушення до протоколу Сумською митницею долучено та до суду направлено митну декларацію ІМ40ДЕ №UA807290/2020/023043, з якої вбачається, що в митному режимі «імпорт» було здійснено митне оформлення товару - автомобіль легковий, бувший у використанні, марка NISSAN, модель QASHQAI, номер кузова (VIN): НОМЕР_2 ; митним органом було запропоновано коригування митної вартості товару, згідно якої вартість т/з становить 67 854,48 грн. (графа 45), згідно якої було здійснено нарахування митних платежів (графа 47). Одержувачем вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , який здійснював транспортування і подачу документів до митного оформлення на території України відповідно до довіреності від 17.09.2020.

Крім того, відповідно до митної декларації, ОСОБА_1 є особою, відповідальною за фінансове врегулювання (графа 9). Згідно з Порядком від 30.05.2012 № 651 у графі 9 зазначаються відомості про резидента, що уклав зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту).

Відтак, незрозумілим залишається зазначення в протоколі про порушення митних правил, що ОСОБА_1 через декларанта надав до митного поста «Суми-Центральний» Слобожанської митниці Держмитслужби документи, адже фактично дана митна декларація формувалась та подавалась декларантом ТОВ «Суми автомаксимум» (уповноважена особа ОСОБА_2 ). Дані щодо результатів проведеного опитування з приводу обставин вчиненого порушення митних правил уповноваженими службовими особами митного органу ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

Додані до протоколу про порушення митних правил документи: доповідна записка від головного державного інспектора відділу оперативного реагування УБК та ПМП Сумської митниці Завальної О.; службові записки; документи іноземною мовою без перекладу; довіреність ОСОБА_1 , звіт №98-20 про ринкову вартість не розмитненого транспортного засобу, жодним чином не встановлюють факту порушення ОСОБА_1 митних правил, а саме надання митному органу документів для переміщення т/з, які містять неправдиві дані.

Матеріали, які надійшли з митних органів Королівства Данія є роздруківкою з електронного файлу, належним чином не завірені, тому не є офіційними документами.

Крім цього, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 та його захисника Потураєва С.В. щодо відсутності підпису ОСОБА_1 на копії договору купівлі-продажу №б/н від 10.09.2020, який містить підпис лише однієї особи - Edgar Babayan, копією закордонного паспорту ОСОБА_1 підтверджується, що він в час укладання вказаного договору державний кордон не перетинав. Що, в свою чергу, вказує на те, що ОСОБА_1 договір купівлі-продажу т/з від 10.09.2020 №б/н на суму 1750 євро (57681,58 грн.) не укладався та цей документ, що містить неправдиві відомості щодо відправника товару - ОСОБА_3 (Королівство Данія), ним митному органу не надавався.

Порушення митних правил вчиняється із прямим умислом, тобто коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямо) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел), а за встановлених судом обставин ОСОБА_1 не вчиняв будь-яких дій, передбачених диспозицією ч.1 ст.483 МК, внаслідок чого в його діях відсутня і суб`єктивна сторона цього правопорушення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч.2 ст.62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В пункті 58 рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" зазначено, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, дослідивши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Отже, дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 надав митному органу документи для переміщення автомобіля, які містять неправдиві дані. З врахуванням викладеного, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а тому справа відносно нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 257, 268, 366, 458, 460, ч. 1 ст. 483, 487, 495 МК України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251-252, 280, 283, 287, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Шияновська