Справа № 466/1757/22 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 33/811/1070/22 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Жиравецького Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Жиравецького Тараса Михайловича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 9 серпня 2022 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 12 березня 2022 року о 00 год. 50 хв. у м. Львів на вул. Бузинова, 13 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 9 серпня 2022 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто водій. При цьому знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Апелянт звертає увагу на те, що відеозйомка, яка проводилась працівниками поліції не є безперервною, на ній не зафіксований весь перебіг подій з моменту нібито порушення ОСОБА_1 ПДР і до моменту оголошення йому протоколу.

Як зазначає адвокат, допитаний у суді в статусі свідка ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , не керував, а виключно перебував у такому. Свідок пояснив, що зателефонував на лінію «102» виключно через необхідність у здійсненні перевірки автомобіля, оскільки за таким закріплено номера Дніпропетровської області, що викликало підозри через введення військового стану в Україні.

На думку сторони захисту, працівники поліції не виконали вимог Інструкції №1452/735 та КУпАП, оскільки після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не запропонували останньому пройти такий огляд у медичному закладі.

Адвокат також звертає увагу на відсутність у матеріалах справи копії направлення на проходження водієм огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вини в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Його захисник Жиравецький Т.М. у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААБ № 265320 від 12 березня 2022 року (а.с. 1) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак останній з`ясовував чому він повинен проходити огляд, та заперечував, що керував автомобілем, а тому така поведінка ОСОБА_1 правильно розцінена поліцейським, як відмова від огляду.

Твердження захисника Жиравецького Т.М. про те, що поліцейські не пропонували ОСОБА_1 пройти огляду в медичному закладі спростовуються письмовими пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із змісту яких вбачається, що 12.03.2022 о 00:50 год. в їх присутності водій транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом і у їх присутності від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки і в медичному закладі відмовився.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому покликання апелянта на відсутність доказів керування ним автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , спростовуються рапортом інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 3 у Львівській області ДПП Круглюка Ю. (а.с. 6) з якого слідує, що 12.03.2022 під час несення служби у складі екіпажу «ОМЕГА-652» о 00:50 год. отримали повідомлення від оператора «102» від працівника поліції Копанського О. про те, що він зупинив транспортний засіб «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Оперативно прибувши за вказаною адресою було виявлено водія ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. На водія ОСОБА_1 на місці було складено відповідні матеріали за ст. 130 КУпАП.

Аргументи апелянта про відсутність відеодоказів керування ним транспортним засобом до уваги не беруться, оскільки відеозапис є лише одним з доказів, передбачених ст. 251 КУпАП. При цьому відповідно до вимог ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється суддею (судом) на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про доведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів спарив відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження захисника Жиравецького Т.М. про відсутність у матеріалах справи направлення на огляд не може бути безумовною підставою для скасування постанови оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, а направлення на огляд водія для визначення стану сп`яніння надається лише медичному закладу в разі доставляння водія туди на огляд.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 9 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Жиравецького Тараса Михайловича в його інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк