Справа № 169/693/22
Провадження № 3/169/766/22
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року смт Турійськ

Суддя Турійського районного суду Волинської області Тітівалов Р.К., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2022 року о 21 годині 49 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ауді А6», номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Незалежності в селищі міського типу Луків Ковельського району Волинської області з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, розширені зіниці) та відмовився у встановленому порядку пройти огляд на стан сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду був належним чином повідомлений. Про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Враховуючи, що відповідно до положень частини другої статті 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, ОСОБА_1 обізнаний про наявність щодо нього судового провадження, зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, однак до суду не з`явився, то за таких обставин суддя вважає за можливе розглядати справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності останнього.

Всебічно, повно й об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу допустимості, належності і достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд справ про адміністративні правопорушення проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, яким встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за недотримання вимог зазначеного пункту правил дорожнього руху, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

За змістом частини першої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння.

Пунктами 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз наведених положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що законодавством чітко визначено порядок і послідовність дій поліцейського при проведенні огляду на стан сп`яніння і підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 058877 від 22 жовтня 2022 року ОСОБА_1 22 жовтня 2022 року о 21 годині 49 хвилин керував автомобілем марки «Ауді А6», номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Незалежності в селищі міського типу Луків Ковельського району Волинської області з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, розширені зіниці) та відмовився у встановленому порядку пройти огляд на стан сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

У протоколі зазначено, що від підпису протоколу та дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля видно, що ОСОБА_1 22 жовтня 2022 року о 21 годині 48 хвилин керував транспортним засобом, рухався в зустрічному напрямку до службового автомобіля та на вимогу поліцейського за допомогою проблискових маячків зупинив свій транспортний засіб. Поліцейський підходить до автомобіля, причину зупинки не пояснює, попереджає ОСОБА_1 про те, що ведеться відеофіксація на нагрудну камеру. ОСОБА_1 на вимогу поліцейського надає для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. О 21 годині 50 хвилин звук на відеозаписі зникає.

Такий доказ не відповідає критерію належності, оскільки не підтверджує обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підлягають доказуванню у цій справі та мають суттєве значення для повного й об`єктивного її вирішення у відповідності до вимог закону.

З відеозапису неможливо встановити чи пропонував поліцейський ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів або в закладі охорони здоров`я, чи відмовився останній виконати вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, які документи оформлялися поліцейським у службовому автомобілі.

Разом із тим , поліцейський у разі технічної несправності камери не був позбавлений можливості залучити двох свідків для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та складання відповідних документів у разі відмови останнього, як того вимагають положення статті 266 КУпАП та пункту 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Рапорт поліцейського Соколюка С.І., в якому викладено обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, не можуть бути належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Аналогічний правовий висновок щодо належності і допустимості рапорту поліцейського як доказу у справах про адміністративні правопорушення викладено в постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а.

Інших доказів до протоколу не додано.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП).

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане вище, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя