ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 507602 від 04.12.2021 року ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду за своїм неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 04.12.2021 року приблизно о 20:15 год. за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна ,16а, сів за кермо автомобіля та поїхав, за що передбачена відповідальність ч.3 ст.184 КУпАП.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 яка в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином.Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомила, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, ч.3 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність батьків у разі вчинення неповнолітніми дітьми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 КУпАП.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В той час, відповідальність на батьків чи осіб, які їх замінюють, настає у разі вчинення правопорушення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, а самі по собі образи з їх сторони не утворюють об`єктивної сторони правопорушень, відповідальність за яке передбачено КУпАП.

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено. Разом з тим, у протоколі та долучених матеріалах відсутні дані про те, яке саме правопорушення, передбачене нормами КУпАП вчинив неповнолітній ОСОБА_2 .

Таким чином, суд констатує, що суть адміністративного правопорушення, яка викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не містить у собі ознак правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП (об`єктивної та суб`єктивної сторін).

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)». Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/24784/21

Номер провадження №3/522/566/22

Головуючий суддя Русєва А.С.