справа № 361/6340/22
провадження № 3/361/3983/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби - військова частина НОМЕР_1 , посада - командир відділення водій протитанкового взводу роти вогневої підтримки, учасника бойових дій, за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу А7302-РВП №25/11/22 від 26.11.2022 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду самовільно залишив місце служби за адресою: АДРЕСА_2 , та був відсутній на службі без поважних причин і проводив свій час на власний розсуд у період з 08:00 год. 22.11.2022 до 11:00 год. 23.11.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в протоколі не визнав та пояснив, що 21.11.2022 він, після ранкового шикування підійшов до командира взводу, старшого лейтенанта ОСОБА_2 , і відпросився разом із солдатом ОСОБА_3 до вечора у звільнення з метою відремонтувати автомобіль. Того ж дня ввечері, коли зрозумів що не встигає вчасно відремонтувати автомобіль, повідомив ОСОБА_2 про дану обставину і попросив його надати ще одну добу для ремонту автомобіля, на що він надав згоду. Прибувши 23.11.2022 до військової частини він дізнався про складення відносно нього матеріалів відносно самовільного залишення частини. ОСОБА_1 наполягав, що це не було самовільне залишення місця служби, оскільки він чітко вказав причину та мету залишення місця служби на певний період, на що йому ОСОБА_2 надав дозвіл, в інакшому випадку він би не зміг залишити військову частину.

В судовому засіданні заступник командира роти ОСОБА_4. повідомив суду, що він чув про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 домовлялися з командиром взводу ОСОБА_2 про відлучення з військової частини та додав, що інакше вони б не виїхали з частини.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України, презумпції невинності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Згідно положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 4 ст. 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Об`єктивна сторона ч. 4 ст. 172-11 КУпАП полягає в умисному вчиненні самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 зазначив, що не мав умислу на вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення та завчасно повідомив командування військової частини про намір піти у звільнення з метою відремонтувати транспортний засіб яким він користується, зокрема і в службових цілях, однак про не погодження звільнення останнього не повідомили, а отже в діях останнього відсутній прямий умисел на самовільне залишення військової частини, тобто відсутня суб`єктивна сторона правопорушення.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Оцінюючи надані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суддя керується закріпленим у ст. 62 і ст. 129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-11 КУпАП, у зв`язку з чим, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 15, 172-11, 247,280,283,284 КУпАП, суддя -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно молодшого сержанта ОСОБА_1 , за ч. 4 ст.172-11 КУпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н.С. Сіренко