Справа №487/3963/21
Провадження № 33/812/27/22
Категорія: ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Шергелюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шергелюк Олени Іванівни на постанову, яку ухвалив Заводський районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Кузьменка В.В. у приміщенні цього суду 10 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №114376 від 30 травня 2021 р., який надійшов на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва, 29 травня 2021 р. о 23 год. 50 хв., у м. Миколаєві по вул. Сінна, 64, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Згідно медичного висновку №663 від 30 травня 2021 року водій керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Такі дії кваліфіковані працівником поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді першої інстанції справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування всіма видами механічних транспортних засобів на один рік та стягнуто 454 грн. судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Шергелюк О.І. подали апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з порушенням визначеного для цього законодавством порядку.

Так, згідно п.2 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої наказом МВС України 09.11.2015року за N91452/735 та зареєстрованої МЮ України 11 листопада 2015 р. за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№114376 від 30 травня 2021 р. відносно ОСОБА_1 не вказано, які саме підстави були для зупинки автомобілю під його керуванням, та що спонукало працівників поліції здійснити його огляд. Працівники поліції запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння після паркування біля двору будинку, де мешкає ОСОБА_1 .

Крім того, апелянти зазначають, що при огляді ОСОБА_1 свідків не було та у протоколі відсутнє посилання на них, що свідчить про порушення працівниками поліції п.6 розділу 2 інструкції від 09 листопада 2015 р. Також зазначають, що у ході огляду працівники поліції ніяких технічних приладів не застосовували, чим порушили вимоги ч.1 п.6 Інструкції МВС від 09 листопада 2015 р., а у протоколі зазначили, що після огляду були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю, в порушення вимог підрозділу 2 Істркуції при огляді ОСОБА_1 не були присутні свідки. З метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння проводиться медичний огляд, який було ініційовано ОСОБА_1 . Однак, як вважають апелянти, огляд проводився з порушенням положень Інструкції МВС, а саме не було проведено лабораторних досліджень, у висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , складеного лікарем-наркологом ОСОБА_2 , згідно досліджень з використанням Alkotest 6810, вказано, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння з показниками 0,33%, проте, не вказано одиниці вимірювання й при цьому невідомо, чи сертифікований вказаний прилад та коли він проходив повірку.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Шергелюк О.І., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Процедуру встановлення проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду визначено однойменною Інструкцією, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я від 09 листопада 2015 № 1452/735, що зареєстрований Міністерством юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частини 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Перебування ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №114376, відповідно до якого 29 травня 2021 р. о 23 год. 50 хв., у м. Миколаєві по вул. Сінна, 64, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, номерний зник НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. У медичному закладі щодо нього був проведений медичний огляд, який підтвердив, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, викладені у вказаному протоколі, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень, узгоджуються щодо фактичних обставин також з наступними доказами:

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданих поліцейському, в яких він погодився з зазначеним у протоколу правопорушенням та визнав вину, вказавши, що випив пляшку пива;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 травня 2021 р., який складений лікарем-наркологом КНП Миколаївський обласний центр здоров`я МОР» ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, показники Alkotest 6810 становили 0,33‰;

- відеозаписами з нагрудної камери працівника патрульної поліції ВЕ-00296, на яких зафіксований, зокрема, факт зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та його результати, які згідно даним приладу становили 0,33‰, а також пояснення ОСОБА_1 щодо вживання пляшки пива.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено. Порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Таким чином, проаналізованими та належним чином оціненими в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції доказами підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 «а» Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Так, посилання в апеляційній скарзі на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення зазначення, які саме були підстави для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП, в якій викладені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, у такому протоколі має бути зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З огляду на зміст об`єктивної сторони правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 частина 1 статті 130 КУпАП, зазначення у протоколі про таке правопорушення причини зупинки транспортного засобу, не вимагається і не свідчить про невідповідність цього протоколу вимогам закону.

Твердження апелянтів про порушення порядку проведення та оформлення документів щодо медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я є помилковими.

Порядок проведення огляду осіб, які керують транспортними засобами, у разі наявності в останніх ознак сп`яніння врегульовано статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція).

Частинами 2, 3 статті 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння через його відмову від проходження огляду на місці зупинки працівниками поліції здійснений в медичному закладі з використанням спеціального технічного засобу Alkotest 6810, під час проведення огляду застосовано технічні засоби відеозапису, що відповідає вимогам частин 2, 3 ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Посилання на те, що такий порядок передбачає обов`язкове проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу (слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров), суперечить змісту розділу ІІІ Інструкції, в тому числі і положенням пункту 7, відповідно до якого проведення лабораторних досліджень є обов`язковим при визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, тоді як згідно із пунктом 9 цього розділу Інструкції передбачено використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ. Також апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 при огляді його у медичному закладі будь-яких заперечень щодо застосованої для цього лікарем-наркологом методики з використанням технічного засобу Alkotest 6810 не висловлював, з його результатами погодився і не вимагав проведення інших досліджень.

Також відхиляються доводи апелянтів стосовно відсутності відомостей щодо сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, яка застосовувалась при огляді, оскільки відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння. Згідно ж з наявними у матеріалах справи доказами ОСОБА_1 надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку не вимагав.

Щодо необхідності присутності двох свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, то апеляційний суд зауважує, що таке твердження суперечить змісту частини 2 статті 266 КУпАП в редакції закону, яка була чинною на день складання протоколу відносно ОСОБА_1 , присутність свідків передбачена лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, якщо огляд проводиться поліцейським. Щодо обставин справи, яка переглядається, огляд ОСОБА_1 проводився у медичному закладі, під час якого відбувалося фіксування технічними засобами відеозапису.

Посилання апелянтів на відсутність у висновку щодо результатів огляду ОСОБА_1 , складеного лікарем-наркологом, одиниці вимірювання, не відповідають змісту висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_1 від 30 травня 2021 року, оскільки в цьому висновку та в роздруківці результатів дослідження алкотестера Драгер результат дослідження зазначений «0,33‰», тоді як «‰» є символічним позначенням проміле, і підтверджує кількість алкоголю у крові за повітрям, яке людина видихає.

Отже, апеляційний суд не вбачає достатніх підстав вважати порушеним порядок медичного огляду ОСОБА_1 , а відповідно і недійсним Висновок за результатами цього огляду.

Не може бути підставою для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі і посилання апелянтів на порушення права ОСОБА_1 на участь у судовому засіданні місцевого суду.

Щодо посилання апелянтів на неповідомлення ОСОБА_1 про проведення судових засідань місцевого суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що судові повістки про час та місце судового засідання направлялись ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у Протоколі (вул. Сінна, 64).

Відомості про особу, в тому числі і про місце її проживання, вносяться зі слів цієї особи.

Протокол з такими відомостями ОСОБА_1 підписував особисто.

За змістом Протоколу порушника попереджують про виклик до суду.

Тому ОСОБА_1 не міг не усвідомлювати, що виклик до суду буде здійснено за адресою, зазначеною ним у протоколі.

Згідно матеріалів справи, направлена судом повістка про виклик в судове засідання на 08 жовтня 2021 року направлялась за вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення адресою, але була повернута поштовим відділенням без вручення адресату з відміткою про відсутність останнього.

Відомостей про вручення або причини невручення інших повісток в матеріалах справи не має.

Між тим, на дотримання права ОСОБА_1 на участь у судовому розгляді справи та реалізації права «бути почутим судом» було спрямоване і поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду. Він брав участь у судових засіданнях суду апеляційної інстанції, а тому наведене вище не призвело до порушення його прав.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Шергелюк Олени Іванівни залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна