ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4884/20 Головуючий суддя І інстанції Фанда О.А.
Апеляційне провадження № 33/818/42/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

потерпілих - ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ,

представника потерпілих Шевченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого поліцейським взводу реагування рота УПО в Харківській області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - закрито, у зв`язку із закінченням на час розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постановою встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 516761 від 19 червня 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 14 червня 2020 року о 18 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 на перехресті проспекту Гагаріна та проспекту Героїв Сталінграду в м. Харкові здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору у вказаному напрямку та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_2 вимог п. 8.7.3. з ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судову постанову, ухваливши нову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно нього закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він не порушував вимоги п. 8.7.3. з Правил Дорожнього руху України, оскільки, виконуючи невідкладне службове завдання, рухався на службовому автомобілі з увімкненим проблисковими маячками і звуковим сигналом та здійснив виїзд на перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора з переходом на зелену стрілку, яка дозволяє рух (поворот) ліворуч, і в момент мого виїзду на перехрестя на ньому не було будь-яких інших автомобілів. Також вказує, що, здійснюючи поворот ліворуч, рухався на перехресті зі швидкістю не більше 50,0 км/год. та вживав можливих заходів гальмування і маневрування для уникнення зіткнення автомобілів

Крім того, апелянт зазначає, що дії водія ОСОБА_1 перебували в причинному зв`язку з виникненням події ДТП, оскільки останній порушив вимоги пунктів 3.2, 12.1, 12.4 та 12.4 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_2 просить призначити по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, комплексну судову автотехнічну експертизу, транспортно-трасологічну експертизу експертизу відео- звукозапису, проведення якої доручити експертам Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

На вирішення експертам поставити наступні питання:

1. 3 якою швидкістю рухався автомобіль марки "Volkswagen Caddy" д.н. НОМЕР_3 під час виїзду на перехрестя?

2. 3 якою швидкістю рухався автомобіль марки "Daewoo Lanos" д.н. НОМЕР_2 під час виїзду на перехрестя?

3. Як повинен був діяти водій ОСОБА_1 в дорожній ситуації, що склалася перед ДТП?

4. Як повинен був діяти водій ОСОБА_2 в дорожній ситуації, що склалася перед ДТП?

5. Чи вбачаються в діях водія ОСОБА_1 порушення вимог пунктів 3.2., 8.7.3., 12.1., 12.4. ПДР України і чи перебувають такі дії в безпосередньому причинному зв`язку з виникненням ДТП?

6. Чи вбачаються в діях водія ОСОБА_2 порушення будь-яких пунктів ПДР України, які перебувають в безпосередньому причинному зв`язку з виникненням ДТП?

7. Чи мав водій ОСОБА_1 технічну можливість уникнути виникнення ДТП?

8. Чи мав водій ОСОБА_2 технічну можливість уникнути виникнення ДТП?

Викласти в якості вихідних даних у постанові про призначення комплексної судової експертизи наступні обставини і об`єктивно встановлені факти:

-- ДТП виникла у світлий час доби на прямій горизонтальній ділянці проїзної частини перехрестя, що мала сухе асфальтобетонне вкриття;

-автомобіль марки "Volkswagen Caddy" д.н. НОМЕР_3 перебував в технічно справному стані, був завантажений трьома пасажирами та вантажем ЗО кг.;

-автомобіль марки "Daewoo Lanos" д.н. НОМЕР_2 перебував в технічно справному стані, був завантажений одним пасажиром та вантажем 30 кг.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілі та їх представник заперечували щодо задоволення цього клопотання, погоджуючись із висновком суду першої інстанції та вважали зайвим проведення експертизи, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей для розгляду цієї справи.

Дослідивши заявлене клопотання, суд апеляційної інстанції вбачає, що переважна більшість питань, які ОСОБА_2 просить поставити на розгляд експертам взагалі мають правовий характер та мають бути вирішені саме судом у нарадчій кімнаті за результатами апеляційного розгляду.

При цьому, належить врахувати, матеріали справи містять достатню кількість фактичних даних та відомостей щодо події дорожньо-транспортної пригоди і на час апеляційного розгляду не вбачається необхідності залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями, у відповідності до вимог ст. 273 КУпАП, тобто за наслідками поданої апеляційної скарги належить вирішити суто правові питання: щодо оцінки доказів, про винуватість або не винуватість особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, зазначене клопотання вирішувалося судом першої інстанції під час судового розгляду, за наслідками якого було прийнято постанову судді від 29.09.2020 року, якою відмовлено у задоволенні цього клопотання та в цьому судового рішенні зазначені обґрунтовані мотиви прийнятого рішення, з якими також погоджується апеляційний суд.

Отже, питання, що ставляться апелянтом експерту в заявленому клопотанні взагалі охоплюються апеляційними доводами щодо незгоди з судовим рішенням та межують з вирішенням правових питань щодо винуватості осіб, які належить вирішувати тільки суду, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для залучення експерта та задоволення цього клопотання ОСОБА_2 .

В судові засідання, які призначалося судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 , який є автором апеляційної скарги, не з`явився, але йому направлялася судова повістка про місце, дату та час апеляційного розгляду, яку останній отримав 27.12.2021 року.

В судому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та їх представник вважали за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_2 .

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_2 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.09.2020 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Також належить врахувати, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_3 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

За таких обставин, враховуючи думку потерпілих та їх представника, суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_2 , який був належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду, але будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, з урахуванням апеляційних доводів і вимоги, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи потерпілих та їх представника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 щодо порушення Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.

Визнаючи ОСОБА_2 винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 516761 від 19.06.2020 року (а.с. 3); схемі місця ДТП від 14.06.2020 року (а.с.4); протоколі огляду місця ДТП від 14.06.2020 року (а.с. 10-16); письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 (а.с.5, 6-7, 8-9); відеозаписах події від 14.06.2020 року, роздруківок фотознімків, наданих суду (а.с.37, 76-80), а також на показання допитаних в судовому засіданні свідків.

Як вбачається з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 № 516761 від 19.06.2020 року, ОСОБА_2 14 червня 2020 року о 18 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , на перехресті проспекту Гагаріна та проспекту Героїв Сталінграду в м. Харкові здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору у вказаному напрямку та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_2 вимог п. 8.7.3. з ПДР України..

З відомостями, зафіксованими у цьому протоколі ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі та наявність його власноручних пояснень доданих до нього.

Крім того, відповідно до відомостей зафіксованих в схемі місця місця ДТП від 14.06.2020 року, об`єктивно вбачається, що водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по проспекту Гагаріна в м. Харкові та на регульованому перехресті здійснював поворот ліворуч на проспект Героїв Сталінграду. Під час здійснення цього маневру відбулося зіткнення транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку по проспекту Гагаріна в м. Харкові. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.4).

Суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника поліції під час складання ним протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, цей протокол та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_2 або його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівника поліції до його керівництва, з метою ініціювання службової перевірки, хоча мали для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють врахуванн судом апеляційної інстанції посилання апелянта на незаконність дій працівника поліції під час складення протоколу або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП.

З відомостей відеозаписів подій від 14.06.2020 року, долучених до матеріалів справи, вбачається, що автомобіль «Daewoo Lanos» перехресті проспекту Гагаріна та проспекту Героїв Сталінграду в м. Харкові здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору у вказаному напрямку, тобто забороняючий для нього сигнал світлофору, та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen» (а.с.35).

Відповідно до пункту 8.7.3 з ПДР України, вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Згідно п.3.1 ПДР України, водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Разом з цим, виконуючи невідкладне службове завдання водії спеціальних транспортних засобів не повинні своїми діями створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. При взаємному перестроюванні, проїзді перехресть такі транспортні засоби мають перевагу руху, при цьому вони повинні вмикати покажчики повороту відповідного напрямку. Увімкнений проблисковий маячок не дозволяє відступати від правил проїзду залізничних переїздів та сигналів регулювальника. Найвищий пріоритет має проблисковий маячок червоного кольору, наступний синього. Проблисковий маячок оранжевого кольору не надає переваги у русі.

Згідно роз`ясненнями, що містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди заперечує. Зазначає, що перетинав перехрестя із увімкненим ближнім світом фар та спеціальним світло-звуковим пристроєм (спецсигналом - проблисковий маячок синього кольору та звукова сирена), які були ввімкнені протягом всього періоду часу руху його службового автомобіля "Daewoo Lanos", а тому вважає, що причиною виникнення ДТП стало порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , який також перетинав перехрестя на заборонений для нього сигнал світлофору жовтий.

При цьому, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що 14.06.2020 року він керував автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_3 , по пр. Гагаріна в м. Харкові в бік центру, разом з ним в автомобілі знаходилися його дружина ОСОБА_1 та дві доньки, рухався зі швидкістю не більше 50 км/год. Рухаючись по перехрестю пр. Гагаріна та пр. Г. Сталінграду та вул. Одеська на зелений сигнал світлофора у середній смузі. Перетинаючи перехрестя на нього виїхав автомобіль з позначками поліції, який рухався на заборонений для нього сигнал світлофора без увімкнених проблискових маячків синього кольору та звукової сирени та скоїв з ним зіткнення. Також зазначив, що зіткнення сталося на самому перехресті в середньому ряду по якому він рухався. Перевага в русі була у нього, оскільки він їхав на зелений сигнал світлофору та будь-яких звукових сигналів не чув.

Потерпіла ОСОБА_1 підтвердила показання потерпілого ОСОБА_1 та зазначила, що вони перетинали перехрестя на зелений сигнал світлофору та у автомобіля "Daewoo Lanos" не була увімкнена звукова сирена.

Згідно відомостей письмових пояснень свідка ОСОБА_4 від 30.07.2020 року, 14.06.2020 року, близько 19-00 години, вона палила на балконі своєї квартири та була очевидцем подій, які є предметом цього судового розгляду. Зазначила, що вона бачила на перехресті пр. Гагаріна та пр. Г. Сталінграду та вул. Одеська автомобіль «Volkswagen», синього кольору, який їхав на зелений сигнал світлофору, а автомобіль "Daewoo Lanos" з пр. Гагаріна різко повертав наліво на пр. Г. Сталінграду, в результаті чого сталася подія ДТП. Водій синього кольору намагався уникнути зіткнення, почав гальмувати та прийняв положення праворуч, але подія ДТП між цими транспортними засобами відбулася. Водій поліцейської машини навіть не намагався гальмувати. Зазначила, що поліцейський автомобіль рухався по пр. Гагаріна без увімкненої сирени, яку також не вмикав і після події ДТП. Чи були увімкнені на поліцейському автомобілі світові сигнали вона не бачила, оскільки було дуже яскраве сонце (а.с.40).

Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 підтвердила свої письмові пояснення від 30.07.2020 року.

Апеляційний суд критично відноситься до показання свідка ОСОБА_5 про те, що службовий автомобіль "Daewoo Lanos", під керуванням ОСОБА_2 , рухався із ввімкненим спеціально світло-звуковим пристроєм, оскільки цей свідок є колегою ОСОБА_2 та під час події ДТП був разом із ОСОБА_2 в службовому автомобілі "Daewoo Lanos", а тому може бути зацікавленою особою у розгляді цієї справи.

Крім того, показання свідка ОСОБА_4 не суперечать показанням потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , а апелянтом не надано доказів, що свідок ОСОБА_4 має особисту зацікавленість щодо розгляду цієї справи чи має намір його обмовити. Будь-яких клопотань щодо повторного допиту свідка ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 не ставить.

Більш того, з наданих апелянтом відеозаписів події ДТП вбачається, що вони мають музикальні та звукові доповнення, що об`єктивно заважає з`ясувати наявність увімкненого звукового сигналу на автомобілі "Daewoo Lanos".

При цьому належить врахувати, що апелянт в своїй апеляційній скарзі не ставив перед судом апеляційної інстанції будь-яких клопотань про проведення судової фоноскопічної експертизи.

Крім того, матеріали цієї справи не містять письмових доказів того, що ОСОБА_2 , будучи поліцейським взводу реагування роти УПО в Харківській області та знаходячись на службі, 14 червня 2020 року отримав інформацію про спрацювання ручної тревожної сигналізації з охороняємого об`єкту «Ломбард «Надія» по пр. Г. Сталінграду 1-А в м. Харкові, у зв`язку з чим виконував невідкладне службове завдання на своєму службовому автомобілі «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Разом з цим, з відомостей відеозаписів, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що водій автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_1 , наближаючись до перехрестя, на якому було застосовано світлофорне регулювання дорожнього руху, проігнорував покажчик світлофору жовтий, який заборонений для руху згідно ПДР України.

Вказані обставини свідчать про наявність обопільної вини водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , внаслідок чого сталася подія ДТП за фактичними обставинами цієї справи.

Натомість, відсутність складеного протоколу стосовно водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_3 , унеможливлює процесуальної можливості для суду апеляційної інстанції вирішити питання про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне порушення. Крім того, апеляційні доводи ОСОБА_2 про його невинуватість у дорожньо-транспортній пригоді повністю спростовуються відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 516761 від 19.06.2020 року, схемі місця ДТП від 14.06.2020 року, на відеозаписах подій від 14.06.2020 року, письмовими та усними поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , які вони надавали в судових засіданнях в судах першої та апеляційної інстанції, а також відомостями письмових та наданих в суді першої інстанції усних пояснень свідка ОСОБА_4 .

Таким чином, апелянтом не надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що він, виконуючи невідкладне службове завдання, їхав на своєму службовому автомобілі "Daewoo Lanos" із увімкненим спеціальним звуковим сигналом та не створював небезпеку і перешкоду для руху, внаслідок чого сталася подія ДТП між транспортними засобами «Daewoo Lanos» та «Volkswagen», яким керував водій ОСОБА_1 .

Твердження апелянта про те, що, під`їжджаючи до перехрестя, на ньому не було будь-яких транспортних засобів, повністю спростовуються відомостями відеозаписів подій від 14.06.2020 року та фотосвітлин з них, долучених до матеріалів справи, з яких вбачається, що автомобіль «Volkswagen» наближався до перехрестя пр. Гагаріна та пр. Г. Сталінграду вул. Одеська та водій ОСОБА_2 міг бачити в своєму полі зору (а.с.35, 76-79).

Викладені обставини свідчать про те, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 8.7.3. «з» Правил Дорожнього руху України, внаслідок чого сталася подія ДТП, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Таким чином, посилання апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а його дії знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, що сталася 14.06.2020 на регульованому перехресті пр. Гагаріна та пр. Г. Сталінграду вул. Одеська, в результаті чого транспортні засоби під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали механічні пошкодження.

При цьому, належить врахувати, що матеріали справи містять достатню кількість відомостей щодо події дорожньо-транспортної пригоди, оцінка яких не потребує спеціальних знань, а тому на час апеляційного розгляду не вбачається необхідності залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_2 п. 8.7.3. «з» Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п. 8.7.3. «з» Правил дорожнього руху України та притягнуто останнього за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання ОСОБА_2 на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_2 про призначення комплексної судової автотехнічної експертизи залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков