Справа № 302/1287/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/40/22 за апеляційною скаргою захисника адвоката Оленича Р.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.12.2021

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , постійного місця праці не має, особа з інвалідністю ІІІ групи, не судимий, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) грн. без конфіскації отриманого доходу та знарядь виробництва (транспортного засобу).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

З постанови судді від 22.12.2021 та протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №778324 від 12.11.2021 вбачається, що 12.11.2021 біля 11 год. 25 хв. в с.Сойми водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , надав послуги перевезення пасажирів на комерційній основі без відповідної ліцензії та без державної реєстрації, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №436742 від 19.11.2021, ОСОБА_1 19.12.2021 біля 11 год. 15 хв. по вул.Шевченка в смт.Міжгір`ї, керуючи автомобілем марки «Мерседес Віто» д.н.з. НОМЕР_1 , надав послуги з перевезення пасажирів на комерційній основі без відповідної ліцензії, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Оленич Р.І. просить постанову судді від 22.12.2021 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. Вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення. Просить врахувати, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки доказів про надання ОСОБА_1 послуг з перевезення не здобуто, як і даних про отримання ним прибутків. Вважає, що всупереч ст.251 КУпАП, складений протокол про адміністративне правопорушення

-2-

не містить даних про отримання ОСОБА_1 доходу за перевезення пасажирів, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП є недоведеною. Стверджує, що у день події 19.11.2021, працівники поліції запевнили ОСОБА_1 , що у разі якщо він підпише написані ними пояснення, то не понесе відповідальності і суд закриє справу за малозначністю. Зі слів поліцейських, протокол було складено виключно для покращення показників у роботі, і це не призведе до жодних негативних наслідків для ОСОБА_1 . Таки чином, працівники поліції ошукали ОСОБА_1 та ввели його в оману. Просить врахувати, що відеозапис долучений до матеріалів справи не є належним доказом, оскільки не здійснювався безперервно, на відеозаписі не зафіксовано момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та допит свідка ОСОБА_3 . Вважає, що суд безпідставно послався у постанові на покази свідка ОСОБА_3 яка безпосередньо не допитувалась у судовому засіданні. Також, суд не допитав працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, що вплинуло на з`ясування обставин у справі. Сукупність наведених обставин, на думку захисника є підставою для закриття провадження у справі.

Також захисник Оленич Р.А. у доповненні до апеляційної скарги подав заяву, у якій просив врахувати пояснення свідка ОСОБА_3 , яка повідомила, що у день події надавала пояснення працівнику поліції під тиском, оскільки перелякалася, бо не була пристебнута паском безпеки. Також, захисником долучено пояснення свідка ОСОБА_4 , яка з його слів, також у день події перебувала у транспортному засобі ОСОБА_1 , та спростовує факт оплати ОСОБА_1 послуг перевезення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Оленича Р.А., неявка яких із урахуванням положень ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Оленич Р.А. належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі за клопотанням захисника - адвоката Оленича Р.А., який подав апеляційну скаргу.

У останньому клопотанні від 20.07.2022, адвокат Оленич Р.А., як на підставу для відкладення, вказав про те, що ОСОБА_1 на початку 2022 року виїхав за межі України для лікування, і наразі працевлаштувався там та через зайнятість на роботі не може приїхати на розгляд справи, однак ці обставини не підтверджені жодними доказами, оскільки адвокатом не надано апеляційному суду будь-яких даних, які свідчать про те, що ОСОБА_1 дійсно перебуває за кордоном та працює там через, що не може прибути на розгляд справи.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.

-3-

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що чергове клопотання захисника-адвоката Оленича Р.А. про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки ним не доведено наявність поважних причин, які свідчать про неможливість приймати участь у розгляді справи.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Оленича Р.А. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки. Крім того апеляційний суд враховує, що у клопотання захисника також міститься прохання про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, зобов`язаний всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, приймаючи рішення у справі щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував вище зазначені вимоги, дав об`єктивну оцінку всім доказам, які є в матеріалах справи.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 12.11.2021 біля 11 год. 25 хв. в с.Сойми, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , надав послуги перевезення пасажирів на комерційній основі без відповідної ліцензії та без державної реєстрації,

Окрім того, 19.11.2021 біля 11 год. 15 хв. ОСОБА_1 по вул.Шевченка в смт.Міжгір`я, керуючи автомобілем марки «Мерседес Віто» д.н.з. НОМЕР_1 , надав послуги з перевезення пасажирів на комерційній основі без відповідної ліцензії,

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.164 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, його вина у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ №778324 від 12.11.2021 та протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №436742 від 19.11.2021, якими зафіксовано обставини вчинених правопорушень та які повністю відповідають вимогам ст.256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції, якими засвідчено факт здійснення перевезення пасажирів ОСОБА_1 ; особистими письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.11.2021 та від 19.11.2021; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 19.11.20214, постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №575422 від 19.11.2021; рапортами працівників поліції від 12.11.2021 та 19.11.2021.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

-4-

У протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАБ №778324 від 12.11.2021 та серії ВАБ №436742 від 19.11.2021 зазначено: дату і місце їх складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів про порушення працівниками поліції законодавства при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейськими дотримано вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256,268 КУпАП. Протоколи про адміністративне правопорушення ВАБ №778324 від 12.11.2021 та серії ВАБ №436742 від 19.11.2021 складено у відповідності до вимог, встановлених ст.256 цього Кодексу, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що 12.11.2021 ОСОБА_1 здійснив перевезення пасажирів у кількості вісім дорослих і четверо дітей та 19.11.2021 у кількості вісім дорослих та двоє дітей.

Диспозиція ч.1ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є об`єктивною стороною правопорушення.

Статтею 6 частиною 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Згідно ст.9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобов`язання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обов`язковою умовою належного перевезення пасажирів транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення пасажирів, які ОСОБА_1 надані не були. Не надано таких доказів і апеляційному суду.

З огляду на матеріали справи про адміністративне правопорушення суддя, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

-5-

Посилання захисника адвоката Оленича Р.А. в апеляційній скарзі щодо порушення судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало нібито у неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Твердження захисника Оленича Р.А. у апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 перевозками пасажирів не займається, коштів за це не отримував, не спростовують зазначене в протоколі правопорушення та його відповідальність.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника Оленича Р.І. про те, що письмові пояснення свідка ОСОБА_3 не можуть вважатися допустимим доказом, оскільки стороною захисту не наведено переконливих доводів, за якими можливо визнати пояснення свідка ОСОБА_3 недопустимими доказами, а тому апеляційний суд вважає їх належними та допустимими доказами, які поза всяким розумним сумнівом, у сукупності з іншими доказами, доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Посилання захисника на те, що відеозапис є неповним, тобто не вівся безперервно, не є підставою для скасування прийнятого судом рішення, оскільки відповідно до приписів ст.251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі.

Тобто на долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано обставини, які повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколах про адміністративне правопорушення так і у долучених до них доказах, а тому відсутні будь-які сумніви в їх належності та допустимості.

Не обґрунтованими на думку апеляційного суду є твердження захисника про те, що ОСОБА_1 підписав пояснення під тиском працівників поліції, оскільки останній не надав суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів та матеріали справи не містять будь-яких даних на підтвердження заявленого доводу, що дає підстави суду вважати такі посилання в апеляційній скарзі є спробами ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 чи його захисником Оленичем Р.А.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя першої інстанції не допитав свідків у справі не заслуговують на увагу у зв`язку з тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП стверджується наявними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, на підставі яких суддею першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи, а тому те, що в судовому засіданні суду першої інстанції не допитано працівників поліції, які склали протоколи про адміністративне правопорушення та свідка ОСОБА_3 , не вплинуло на правильність висновків суду.

Крім того, захисником Оленичем Р.А. в апеляційній скарзі не зазначено з якою саме метою, для підтвердження чи спростування яких саме обставин, необхідно було допитати цих свідків.

Апеляційних суд не приймає до уваги надані стороною захисту пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки такі повністю спростовуються матеріалами справи, у тому числі відеозаписом, на якому ОСОБА_1 сам фактично визнає, що надає платні послуги з перевезення, оскільки просить працівника поліції не складати щодо нього протокол та надати можливість заробити на оплату попереднього штрафу.

-6-

При оцінці зібраних по справі доказів, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд вважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП, а тому доводи наведені в апеляційній скарзі захисника про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя врахував характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника та обставини справи й призначив останньому адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції вказаної статті, яке є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення .

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з`ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника адвоката Оленича Р.А. задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Оленича Р.А. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.12.2021 щодо ОСОБА_5 ,-без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: