Справа № 147/541/22
Провадження № 33/801/888/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мудрак А. М.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 рокуСправа № 147/541/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жука Андрія Андрійовича,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 222897 від 28 червня 2022 року, в цей же день о 18:15 год. в с. Ободівка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Опель Астра д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Водій від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 222897 від 28 червня 2022 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 28 червня 2022 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, направленням ОСОБА_1 в Тростянецьку ЦРЛ від 28 червня 2022 року на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, відеозаписом події від 28 червня 2022 року, поясненнями працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не керував транспортним засобом, докази у підтвердження даного факту відсутні, більш того працівники поліції його не зупиняли. Суд першої інстанції не допитував свідків, які б підтвердили свої покази безпосередньо в судовому засіданні.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, оскільки відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 29 листопада 2022 року № 143, останній з 24 лютого 2022 року по теперішній час приймає безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) (а.с. 123).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Жука А.А., які вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жука А.А. щодо порушення судом першої інстанції норм КУпАП під час розгляду справи.

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги процесуальних норм КУпАП суддею суду першої інстанції не дотримані.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 є ряд суперечностей на які вказує останній в апеляційній скарзі, які також підтримані його захисником в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, за змістом диспозиції вказаної статті, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п. 1.5 ПДР України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Так, під час розгляду казаної справи місцевим судом не допитувались свідки, котрі зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а до уваги прийняті їх письмові пояснення, які надані під час складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , як доказ його винуватості.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає позбавлення прав на управління транспортним засобом, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.» (справа "Гурепка проти України")

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, за загальним правилом пункт 1 і підпункт «d» пункту 3 статті 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів» «Люді проти Швейцарії»

Європейський суд неодноразово стверджував, що вирок не може ґрунтуватись виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити «A. L. проти Фінляндії» (A. L v. Finland) і національні органи влади повинні докласти «усіх розумних зусиль» для забезпечення явки свідка для безпосереднього допиту в суді першої інстанції.

Відтак, враховуючи, що вказані свідки не були допитані у суді першої інстанції, хоча ним і вживались заходи щодо їх виклику, посилання цього суду на їх пояснення як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину, є помилковими, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими поліції або посилатися на них.

Поряд з цим, судом апеляційної інстанції також неодноразово вживались заходи щодо виклику вказаних свідків, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за адресами їх проживання зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, проте вказані судові повістки повернулись до суду неврученими, відповідно до довідки Укрпошти про причини повернення/досилання за формою Ф.20, у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Крім того, пояснення інспектора СРПП Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Браславця В.О. та начальника СРПП Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Когутовського С.А. надані в судовому засіданні суду першої інстанції не можуть бути доказом у вчиненні адміністративного правопорушення, якщо не підтверджені іншими доказами, достовірність яких не викликає сумнівів, а також оскільки працівники поліції є зацікавленими особами.

Вказаний висновок релевантний із висновком викладеним у постановах Верховного Суду у справах № 560/751/19 від 27 червня 2019 року та № 489/4827/16 від 15 квітня 2020 року.

Водночас, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, а в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, його захисник пояснив, що 28 червня 2022 року о 18 год. 15 хв. автомобілем Опель Астра д/н НОМЕР_1 він не керував, автомобіль знаходився на узбіччі поряд з`їзду на лісову дорогу.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи технічного запису з нагрудної камери працівника поліції, автомобіль Опель Астра д/н НОМЕР_1 стоїть на узбіччі поряд з`їзду на лісову дорогу без руху, при цьому ОСОБА_1 , який не перебуває в салоні автомобіля, неодноразово повідомляє працівникам поліції, що водієм транспортного засобу він не був.

Крім того, на технічному записі, окрім ОСОБА_1 присутні багато осіб, з якими спілкуються працівники поліції, однак особи яких не встановлені, в зв`язку із чим суд позбавлений можливості ідентифікувати їх із зазначеними в протоколі свідками.

Відтак, покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріалами справи не спростовані, а відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, які містяться в матеріалах справи, не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

В зв`язку з викладеним, є розумний сумнів стосовно встановлених судом першої інстанції обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що передувало складанню протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини, суд попередньої інстанції не дослідив та не надав їм відповідної оцінки, у зв`язку з чим постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає до скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційного скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки надані суду першої інстанції матеріали не містять достатньо доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду О.Ю. Береговий