ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/260/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2022 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва О.В. Домарєв, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2021 р. приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 по вул. Ревуцького, 26 в м. Києві керував транспортним засобом «Scoda» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що не позбавляє суд можливості розглянути справу без його участі відповідно до положень ст. 268 КУпАП.

Захисник Туровський В.В. надав письмові пояснення, з яких вбачається, що 03.11.2021 року ОСОБА_1 домовився з друзями зустрітися після роботи в ресторані «Гарне кафе», яке розташоване по вул. Ревуцького, 24 у м. Києві. Він фактично проживає по АДРЕСА_1 (у Святошинському районі м. Києва), але в цей день по робочим справам він знаходився у м. Бориспіль. Тому ввечері, повертаючись з м. Борисполя він, на зворотному шляху, з метою економії часу на дорогу вирішив прибути до кафе на власному автомобілі, з розрахунком скористатися після відпочинку послугою драйвер-таксі. Після відпочинку його друзі викликали собі таксі, а ОСОБА_1 викликав собі драйвера. Таксі його товаришів прибуло раніше і останні уїхали, а ОСОБА_1 лишився чекати на прибуття драйвера. З цією метою він підійшов до власного автомобіля та сів усередину, за звичкою на водійське місце. Однак драйвера не було вже тривалий час, тому ОСОБА_1 знов почав телефонувати до служби таксі, де йому повідомили, що вони шукають для нього іншого водія. В цей момент він помітив, що у нього розрядився телефон і він, для того щоб його підзарядити, завів двигун, автоматично із чим увімкнулися денні світлові вогні та габарити автівки. Окрім цього ОСОБА_1 , ще перед зустріччю, коли він тільки під`їжджав до ресторану, проїхав повз нього, а коли зрозумів це, то повернувся назад, розвернувшись при цьому на дорозі з одностороннім рухом по вул. Ревуцького. Тому, дана обставина і послугувала причиною прискіпливої уваги з боку поліцейських, які не могли проїхати мимо вздовж заведеного автомобіля із увімкненими габаритними вогнями, який до того ж був припаркований «проти шерсті», тобто у зворотному напрямку на дорозі із одностороннім рухом. Поліцейські зупинились неподалік із автомобілем, підійшли до Тропотяги та попросили надати їм документи на автомобіль, що останній і зробив. В подальшому поліцейські повідомили йому, що наразі він перебуває на водійському місці автомобіля із заведеним двигуном і відповідно, на їх переконання, збирається кудись їхати, а тому повинен пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки у них є підозра, що він наразі перебуває у стані сп`яніння. Тропотяга пояснив, що хоча наразі і знаходиться у салоні автомобіля, але нікуди не рухається та й не збирається, оскільки наразі очікує на прибуття драйвера, а двигун він завів з метою зарядки мобільного телефону. Також він пояснив їм, маючи на увазі момент свого приїзду до закладу, що дійсно, під`їжджаючи до місця теперішньої парковки, він рухався у протилежному напрямку по дорозі із одностороннім рухом, але нібито не знав про це. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, оскільки вживав алкогольні напої, але він не рухався.

Таким чином, на думку захисника, у ОСОБА_1 взагалі не виникало обов`язку проходити будь-який огляд на стан сп`яніння, оскільки він не виконував функції водія т/з під час того, коли поліцейські підійшли до нього, він лише знаходився всередині припаркованого автомобіля. Також захисник звернув увагу, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортними засобами в передбаченому законом порядку, на нього не було складено постанову про порушення ПДР України, що начебто стало підставою для зупинки Тропотяги, що також на думку захисника свідчить про те, що працівники поліції склали протокол на ОСОБА_1 без наявних для того підстав.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 221104 від 03.11.2021 року / а.с.1/, пояснення свідків, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння /а.с.2/, відеозапис з нагрудних камер інспекторів поліції, на якому зафіксовані обставини відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння/а.с.4/, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Після зупинки ОСОБА_1 відмовився пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України у присутності двох свідків.

Обговорюючи позицію захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, суд враховує, що зазначена позиція не узгоджується із відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, де зафіксовано, що водію ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, та в присутності свідків було звернуто увагу, що водій ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння та під час руху був зупинений працівниками поліції. При цьому ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, та не пояснював тих обставин, про які захисник зазначив в своїх запереченнях. Що стосується тверджень захисника про те, що ОСОБА_1 просив працівників поліції викликати таксі, оскільки сам очікував на прибуття таксі та не керував автомобілем, суд ураховує, що зазначені твердження є суб`єктивною оцінкою захисником дій водія, але обставини, які зафіксовані на відеозаписі свідчать про те, що ОСОБА_1 просив викликати таксі, не маючи намір в подальшому сідати за кермо автомобіля через перебування в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим він також просив працівників поліції відвезти його додому. Отже, суд ураховує, що наведені захисником пояснення це виключно позиція захисника, яка не кореспондується із дослідженим відеозаписом, а ОСОБА_1 безпосередньо не прибув до суду та не надав особисті пояснення з приводу досліджених обставин, а тому суд оцінив та дослідив обставини на підставі відеозапису, на якому зафіксовані обставини відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а також зафіксовані очевидні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , як нестійка хода та порушення мови.

Що стосується позиції захисника, що працівники поліції не відсторонили водія від керування транспортним засобом, суд ураховує, що ОСОБА_1 після оформлення матеріалів мав намір скористатись послугами таксі, а також просив поліцейських його відвезти додому, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не мав наміру керувати автомобілем, що не викликало вжиття додаткових заходів для відсторонення водія від керування автомобілем.

Що стосується тверджень захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 ПДР України, суд ураховує, що захисник в своїх поясненнях стверджував, що автомобіль ОСОБА_1 перебував на проїзній частині в протилежному руху напрямку, що виключає позицію про безпідставність зупинки транспортного засобу. Що стосується тверджень захисника про відсутність в матеріалах постанови про накладення стягнення за порушення ПДР, суд ураховує, що законодавством не передбачено обов`язкового долучення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення інших адміністративних правопорушень. При цьому суд ураховує, що питання про наявність в діях працівників поліції неправомірних дій в частині нескладення постанови про адміністративне правопорушення за інше порушення ПДР України, або за невідсторонення водія від керування автомобілем вирішується в іншому провадженні, а не в рамках провадження за ст. 130 КУпАП.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн. 20 коп., який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1,251,252, 268,283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. на користь держави.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Домарєв