ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/679/22Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 33/817/359/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Мартинюка В.І. на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Згідно постанови 27.04.2022 року о 16 год. 32 хв. ОСОБА_1 в с. Заздрість, Микулинецької ОТГ керував мотоциклом SPARK б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, водій на місці зупинки продувати «Drager Alcotest 6810» та їхати в лікарню для проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, таким чином вчинив правопорушення, склад якого, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 27.04.2022 року о 16 год. 32 хв. ОСОБА_1 в с. Заздрість, Микулинецької ОТГ керував мотоциклом SPARK б/н не виконав вимогу про зупинку поданим завчасно спец сигналом та маячками червоного та синього кольору, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху, таким чином вчинив правопорушення, склад якого, передбачений ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Мартинюк В.І. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2022 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, ігноруючи заяву про відкладення розгляду справи, грубо порушуючи право громадянина на захист, що регламентований ст.268 КУпАП, 01 червня 2022 року розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 . Вказує на те, що протоколи про адміністративне правопорушення серія ААБ №181621 та серія ААБ №181622 від 27 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП складені в порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції оскільки, в них вказана неповна адреса складання протоколу. Зазначає, що невідомо яким технічним засобом проводилася відео-фіксація. Захисник звертає увагу суду на те, що з відео, наявного в матеріалах справи, не вбачається використання працівниками поліції проблискових маячків чи звукових сигналів про зупинку транспортного засобу. Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 продути технічний пристрій Алкотест драгер на місці зупинки транспортного засобу та пройти медичний огляд в лікувальному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння працівники поліції не пропонували у присутності свідків. Вказує на те, що відеозаписи наявних у матеріалах справи є неналежними та недопустимими доказами, так як вони створені за допомогою мобільного телефона, а також з тієї підстави, що година на відеозаписі не співпадає з датою вчинення правопорушення. Зазначає, що місцевий суд безпідставно позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк один рік, так як в матеріалах справи відсутні відомості, які підтверджують наявність такого права у ОСОБА_1 . Захисник стверджує, що суд першої інстанції не дав правову оцінку діям працівників поліції, які в порушення ст.264 КУпАП провели особистий огляд ОСОБА_1 у відсутності двох понятих.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Мартинюка В.І., який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2022 року, то він підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Як вбачається з постанови судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була розглянута без його участі. Копія постанови судді про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП була направлена йому 07 червня 2022 року. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 дану постанову отримав 10 червня 2022 року, а апеляційну скаргу подав 17 червня 2022 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 181621 від 27.04.2022 року; протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №181622 від 27.04.2022 року; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 677406 від 27.04.2022 року, які складені уповноваженою на те особою, а їх зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП; відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції та з відеореєстратора службового автомобіля оглянутими в судовому засіданні.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції порушив право громадянина на захист, що регламентований ст.268 КУпАП, розглянувши 01 червня 2022 року справу у відсутності ОСОБА_1 , є безпідставними у зв`язку з тим, що останній був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Мартинюк В.І. про порушення права на захист через відмову в задоволенні його заяви від 30.05.2022р. про відкладення розгляду справи (а.с.14) апеляційний суд оцінює критично, оскільки у вказаній заяві неможливість з`явитися в судове засідання адвокат лише узагальнено мотивував сімейними обставинами, не вказавши жодних конкретних причин, які би об`єктивно унеможливлювали його присутність в судовому засіданні 01 червня 2022 року, до заяви не долучив ніяких доказів поважності таких причин. Жодних обставин щодо неможливості прибути в суд першої інстанції на вказану дату не містить і апеляційна скарга.

Крім того, неможливість сторони захисту реалізувати процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, була усунута під час апеляційного розгляду, під час якого ОСОБА_1 та його захиснику було забезпечено можливість надати суду особисті пояснення по суті справи, заявити клопотання і подати докази. Однак, ОСОБА_1 в апеляційний суд також не з`явився і захисник просив проводити апеляційний розгляд у його відсутності, а тому доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду через неврахування особистих пояснень ОСОБА_1 є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, неодноразова пропозиція працівників поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і у медичному закладі, та дії водія, які правильно оціненні працівниками поліції як відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду, фіксувалася поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а тому доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що ОСОБА_1 продути технічний пристрій Алкотест драгер на місці зупинки транспортного засобу та пройти медичний огляд в лікувальному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння працівники поліції пропонували у відсутності свідків не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, висновки якої ґрунтуються на вимогах закону (ч.2 ст. 266 КУпАП в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021р.).

Твердження захисника про те, що наявні у матеріалах справи відеозаписи є недопустимими доказами, так як вони створені за допомогою мобільного телефона, а також з тієї підстави, що година на відеозаписі не співпадає з датою вчинення правопорушення не є істотними, оскільки не спростовують того, що ОСОБА_1 27.04.2022 року о 16 год. 32 хв. керував мотоциклом SPARK б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, водій на місці зупинки продувати «Drager Alcotest 6810» та їхати в лікарню для проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, таким чином вчинив правопорушення, склад якого, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, твердження захисника про проведення відеозйомки на мобільний телефон є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Окрім цього слід зазначити, що при дослідженні матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Вказаним відеозаписом зафіксовано як факт здійснення пропозиції працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також проїхати у медичний заклад, так і факт його відмови у проходженні такого огляду. Запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, цей відеозапис є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що складені відносно ОСОБА_1 протоколи про адміністративне правопорушення серія ААБ №181621 та серія ААБ №181622 від 27 квітня 2022 року складені в порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції оскільки, в них вказана неповна адреса складання протоколу є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому, зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У п.2.4 Правил дорожнього руху України зазначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, в тому числі, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Аналізуючи матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виконав законну вимогу працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу та намагався скритись від поліції, а тому доводи апеляційної скарги про те, що з відео, наявного в матеріалах справи, не вбачається використання працівниками поліції проблискових маячків чи звукових сигналів про зупинку транспортного засобу суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Крім того, законність дій працівників поліції підтверджується наявністю в матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 677406 від 27.04.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 27 квітня 2022 року о 16 год. 32 хв. в с. Заздрість керував мотоциклом без мотошолома, не зареєстрованим, відсутні дзеркала заднього виду, відсутній страховий поліс, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, відсутнє посвідчення водія відповідної категорії.

Наявність цієї постанови обумовлює законність вимоги працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і в ході апеляційного розгляду не надано, отже на даний час вона не скасована.

Доводи апеляційної скарги про неправильність призначення додаткового покарання не підтверджені жодними доказами, оскільки в ході апеляційного розгляду сторона захисту не надала відомостей про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, а тому відсутні підстави для зміни покарання, яке призначене ОСОБА_1 згідно санкції ст.130 КУпАП, яка передбачає безальтернативне накладення додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції не дав правову оцінку діям працівників поліції щодо порушення встановленого законом порядку проведення особистого огляду ОСОБА_1 є неналежними, оскільки результати такого огляду не були покладені в основу доказів винуватості ОСОБА_1 у справі про адміністративні правопорушення за ст.ст.122-2,130 КУпАП. Крім того, вважаючи дії працівників поліції незаконними апелянт не оскаржував їх дії в порядку, передбаченому КАС України, а також до правоохоронних органів вищого рівня. Отже, доводи сторони захисту щодо цих обставин виходять за межі судового розгляду у цій справі.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із оскарженою постановою, проте висновків суду жодним чином не спростовують.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Мартинюку В.І. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Мартинюка В.І. залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя