ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/2438/22 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження № 33/807/447/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 3 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Козлова О.Ю. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту на строк 15 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 8 червня 2022 року приблизно о 22:03 годині ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року двічі піддавалася адміністративному стягненню за скоєння правопорушення. передбаченого ст. 130 КУпАП, перебуваючи на вул. Чарівна біля будинку №127 у м. Запоріжжя, керував автомобілем Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, та на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Козлов О.Ю. вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає зміні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п. 28 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2015 року №14 та п.18 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 зазначено, що суд не вправі накладати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами у випадку, коли винна особа вже позбавлена такого права або його не мала.

Наголошує, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія та не є водієм в розумінні вимог п.1.10 ПДР України, а тому ОСОБА_1 не може бути підданий адміністративному стягненню за ч. 3 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на десять років.

Просить апеляційний суд поновити строку на апеляційне оскарження, оскільки справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 . Про існування постанови ОСОБА_1 дізнався лише від працівників поліції ВП №2 ДВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, які повідомили про необхідність відбування адміністративного арешту. Копію постанови від 04.07.20222 року отримано захисником з офіційного сайту «Судова влада України».

Також просить апеляційний суд постанову районного суду змінити, виключити адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк десять років.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом надсилання судової повістки за місцем його проживання, яку повернуто поштовим відділенням без вручення через відсутність адресата за місцем проживання.

В судове засідання, яке відбулося 30 вересня 2022 року апелянт - адвокат Козлов О.Ю. не з`явився також.

Разом з тим про час та місце поданої ним апеляційної скарги він був повідомлений за телефоном, вказаним ним в апеляційні скарзі. Заяв про відкладення судового засідання не надав.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Козлова О.Ю.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає наступне.

Заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав, докази на підтвердження того, що він отримав копію постанови відсутні в матеріалах справи і на цей час.

Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовляддя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Постановою районного суду від 4 липня 2022 року до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у адміністративного арешту на строк 15 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Оскільки доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП в апеляційній скарзі не ставиться під сумнів, відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, висновки суду, викладені в постанові в цій частині перегляду в апеляційній інстанції не підлягають.

Щодо доводів про те, що місцевий суд не мав права повторно позбавляти його права керування транспортними засобами, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно системного аналізу частин 2, 3 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого особі права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк .

Тобто, доводи апеляційної скарги про те, що ч. 3 ст. 130 КУпАП не передбачено можливість накладення штрафів та позбавлення права керування транспортних засобів осіб, що вже були позбавлені такого права є необґрунтованими.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вказує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

З урахуванням викладеного суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а тому підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП відповідно до положень ст.ст. 30, 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду, прийнята щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Козлова О.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Козлова О.Ю., залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/2438/22