Справа № 466/300/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Донченко Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

17.01.2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова з Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області поступила справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що матеріали відносно ОСОБА_1 підлягають поверненню для належного оформлення з наступних підстав.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №794341 від 14.01.2022, гр. ОСОБА_1 неналежно виконує свої батьківські обов`язки відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , а саме вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини в присутності сина (нецензурно висловлювався, систематично вживав алкогольні напої), своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 184 КУпАП, передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання і виховання малолітніх та неповнолітніх дітей.

Тобто, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає у разі ухилення батьків від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таке ухилення може полягати у різних формах дії чи бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням для неповнолітніх дітей належного виховання, навчання та створення необхідних умов життя.

Усупереч наведеному, в протоколі не розкрито суті адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , згідно з диспозицією ст.184 ч.1 КУпАП.

Разом з тим, у матеріалах справи будь-які дані про ухилення чи невиконання покладених на ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання малолітнього сина ОСОБА_2 відсутні, крім того в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягало невиконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина, вчинене ОСОБА_1 , а яким чином його дії або бездіяльність призвели до його ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання його малолітнього сина.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно до абз. 5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14, визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП України, відповідного правоохоронному органу для належного оформлення.

Вказаний недолік протоколу про адміністративне правопорушення унеможливлює прийняття законного й обґрунтованого судового рішення, а тому матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, слід направити до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області для належного оформлення на підставі п. 2 ст. 278 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 252, 256, 277, 278 КУпАП, суддя, -

постановив:

матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП повернути до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області на доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Донченко