ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 травня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто судовий збір в розмірі 0,2% мінімальної заробітної плати, що становить 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 26.04.2022 року о 19:04 год. в с. Мигове по вул. Центральна Вижницького району, керував транспортним засобом Ford Scorpio, номерний знак НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду щодо визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в установленому законом порядку.

Своїми діями, ОСОБА_1 порушив п.2.5а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважає вищезазначену постанову суду помилковою і такою, що підлягає негайному скасуванню.

ЄУНСС №713/723/22 Головуючий у І інстанції: Кириляк А.Ю.

Провадження №33/822/378/22 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Вказує про те, що при розгляді справи судом були порушені норми процесуального права, що виражено в ігноруванні обставин та підстав для направлення документів матеріалів справи на доопрацювання, викладених ним в письмовому поясненні від 10 травня 2022 р., акцентом уваги в якому було неналежне оформлення процесуальних документів, внаслідок чого вийшов абсурд: за порушення по ч.1 ст. 130 КУпАП, ніхто й не цікавився наявністю в нього посвідчення водія, хоча юридично таке посвідчення мало б вилучатися і замість нього - видаватися тимчасовий дозвіл на право керування. Якщо не було такого вилучення і надання тимчасового дозволу, - то й в принципі не було і не могло бути правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, однозначно.

З огляду на зміст тексту оскаржуваної постанови, неможливо визначитись, чи хтось з поліції був викликаний судом для розгляду справи, адже без з`ясування всіх обставин створення документів поліцією, викликало безліч питань про законність їх оформлення, а тому нереально було провести розгляд справи в порядку, передбаченому ст. 245 КУпАП.

Стверджує, що висновки суду не тільки не відповідають обставинам справи, а й суперечать їм, бо ніхто в ніякій спосіб не підтвердив скоєння ним адміністративного правопорушення.

За таких обставин, просив скасувати рішення суду першої інстанції та закрити адміністративне провадження щодо нього, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки про рішення районного суду від 17 травня 2022 року, йому стало відомо лише 07 червня 2022 року. Будь яких даних, які б свідчили про належне повідомлення судом ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи відсутні.

Так, згідно ст. 289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, докази про повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи районним судом відсутні, судовий розгляд здійснений без його участі, а копію судового рішення йому було направлено 20 травня 2022 р.. Отримав постанову апелянт тільки 07 червня 2022 року, за таких обставин, строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущений із поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

До початку апеляційного розгляду від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу просив задовільнити.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, з`ясувавши вимоги ОСОБА_1 в апеляції, який просив скасувати постанову та закрити адміністративне провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційних скарг цього не спростовують.

Заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП, відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку, ОСОБА_1 був вірно визнаний винуватим саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що повністю підтверджується дослідженими доказами, яким районний суд дав вірну юридичну оцінку.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, … під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №183632 від 26 квітня 2022 року, з якого вбачається, що 26.04.2022 року о 19 год. 04 хв. в с. Мигове по вул. Центральній, водій керував транспортним засобом Ford Scorpio, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у КНП «Вижницька БЛІЛ» відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Окрім того, в протоколі міститься відмітка про відмову ОСОБА_1 від надання будь-яких пояснень в силу ст. 63 Конституції України, як і відсутні зауваження останнього про не згоду з діями працівників поліції, від підписання та отримання копії протоколу відмовився.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Такий огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Матеріалами справи, дослідженими апеляційним судом, встановлено, що перш, ніж скласти відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, йому було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу Drager, проте останній відмовився, про що свідчить акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, так як у ОСОБА_1 було виявлено такі ознаки сп`яніння, як: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода. Від підписання акту ОСОБА_1 відмовився.

Більше того, працівниками поліції було підготовлено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП « Вижницька БЛІЛ», у зв`язку із виявленими у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, разом з тим останній відмовився від огляду в медичному закладі. Про що свідчить довідка №51 від 26.04.2022 р. лікаря ОСОБА_2 , в якій зафіксовано відмову ОСОБА_1 від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння було зафіксовано на відео бодікамер працівників поліції, які містяться в матеріалах адміністративного провадження.

Слід зазначити, що перш ніж скласти відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, на нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №883205, згідно якої 26 квітня 2022 року, ОСОБА_1 керував автомобілем, у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи …, чим порушив п.п. 31.4.3 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст. 121 КУпАП. І тільки після виявленого правопорушення на ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Варто уваги й те, що будь яких пояснень чи не згоди з оформленням матеріалів адміністративного провадження, ОСОБА_1 не було висловлено та не заявлено, а дії працівників поліції не були оскаржені та не були предметом розгляду в суді.

Що стосується твердження ОСОБА_1 в частині того, що він немає водійських прав, у зв`язку з чим не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, то вони не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки доказів останнім на доведення власних доводів не надано, як і не надано в суді відповідних пояснень. Більше того, такі твердження ОСОБА_1 є неправдивими, так як в протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про встановлення його особи саме за допомогою п/в ВАН 492319 від 02.04.2013 р..

За таких обставин, дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , розуміючи протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, працівниками поліції не порушено порядку огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідно до ч.2 ст. 266 КпАП України, а районним судом вірно встановлено, що останній порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, і висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 травня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська