ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/444/22

02 травня 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, посвідчення водія НОМЕР_1 виданий 23.01.2013 ВРЕР ДАІ м.Костопіль, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2022 року у с.Яснобір Рівненського району відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим інспектором СЮП Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ВАВ №727576 з якого вбачається, що 09.02.2022, близько 17 год 50 хв, в АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_1 , в магазині здійснював продаж сигарет «Credo», «Focus», «Marllboro», в яких відсутні марки акцизного збору, чим порушив правила торгівлі тютюновими виробами. Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисником ОСОБА_1 - адвокатом Артерчук Лілією Володимирівною, подано пояснення у якому остання вказала, що заперечує вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки за адресою АДРЕСА_2 здійснює діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і які мають відповідні ліцензії на здійснення певних видів господарської діяльності, у тому числі на право торгівлі тютюновими та алкогольними напоями. ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_3 . Вказує, що не відомо кому належать цигарки, хто їх реалізовував, яким чином відбувалась реалізація також не відомо. Вказав, що наявні у матеріалах справи пояснення написані не власноручно ним і їх текст не відповідає обставинам справи, а надані йому на підпис при оформленні матеріалів документи ОСОБА_1 вважав такими, що стосуються реалізації алкогольних напоїв і наполягав на приїзді безпосередньо підприємця, який здійснює підприємницьку діяльність в магазині, але працівники поліції не чекали та оформили протокол відносно нього. Також вказує, що стаття 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною і її застосування потребує вказувати конкретну норму спеціального нормативного акту. Проте, у протоколі вказану норму законодавства, яка на день складання протоколу є нечинною, тобто протокол не містить конкретне обвинувачення, що позбавляє можливості встановити правильність та обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, що позбавляє можливості реалізувати право на захист. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та просить закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату і час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173 частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Таким чином, при розгляді справи адміністративне правопорушення за ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №727576 від 09.02.2022, письмові пояснення ОСОБА_1 від 09.02.2022, рапорт працівника поліції від 16.02.2022, копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , копію ліцензії на право Роздрібної торгівлі тютюновими виробами виписану на ім`я ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_3 , копію додатку до ліцензії на право Роздрібної торгівлі алкогольними напоями виписаної на ім`я ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_3 .

При цьому суд враховує, що відповідальність за ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена за роздрібну або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відповідно до ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Усі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені на предмет їх підтвердження сукупністю належних та допустимих доказів.

У свою чергу, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані як здійснення продажу сигарет «Credo», «Focus», «Marllboro», в яких відсутні марки акцизного збору, чим порушено правила торгівлі тютюновими виробами.

Разом з тим, Правила роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на які міститься посилання у протоколі і які затверджені Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 р. №218 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2002 р. за №679/6967, втратили чинність 23.04.2021 на підставі Наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 18.03.2021 №557, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 квітня 2021 р. за №432/36054.

Тобто, у протоколі міститься посилання на порушення нормативного акту, який на момент складання протоколу втратив чинність.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків, які могли б підтвердити обставини, вказані у протоколі.

Також протокол про адміністративне правопорушення не містить інших обставин, що мають істотне значення для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а зокрема: протягом якого часу ОСОБА_1 здійснював відповідну діяльність, тобто проміжок часу, а не конкретна дата й час, оскільки господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер; всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності; інші обставини, які мають істотне значення для правильної кваліфікації дій особи та встановлення усіх обставин справи (наприклад, що особа не перебуває в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а також, що ця особа не працює на іншого суб`єкта без укладення трудового договору з порушенням вимог ст.24 КЗпП України, оскільки у такому разі діяльність цієї особи не матиме характерного для господарської діяльності самостійного та ініціативного характеру і такому випадку може йти мова про відповідальність такого суб`єкта за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо він не є суб`єктом підприємницької діяльності, та/або за ст.265 КЗпП України, якщо він має всі дозвільні документи на відповідний вид діяльності, але допустив працівника до роботи без укладання трудового договору).

При цьому, суд не приймає як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення рапорт старшого інспектора СЮП Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, оскільки останній не є доказом, адже складений заінтересованою особою.

Суд також враховує, що АДРЕСА_2 є місцем здійснення господарської діяльності ОСОБА_3 - роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами, що підтверджується долученими захисником копіями ліцензій на право здійснення вказаних видів господарської діяльності.

Тобто, ОСОБА_1 не здійснює господарську діяльність за вказаною адресою.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення містить неточні відомості, що у свою чергу позбавляє суд можливості встановити усі істотні обставини справи та встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Суд також враховує, що Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Таким чином, у розумінні Конвенції, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням, оскільки санкція статті передбачає стягнення у вигляді штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі., тоді як мінімальний розмір штрафу, який сьогодні може бути призначений за вчинення злочину 510 грн. (ст.53 КК України).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначене вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства.

У зв`язку із цим при розгляді справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону.

Відтак, усі наявні сумніви та протиріччя слід трактувати на користь ОСОБА_1 , а відтак суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі №564/444/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч