Провадження № 3/643/3803/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2022 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296520 від 01.08.2021 року, 01.08.2021 року о 03-59 год. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-ту Тракторобудівників біля буд. 108 у м. Харкові у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу проводився із застосуванням газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820». Результат огляду позитивний - 0,37 проміле.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 2.9.А Правил дорожнього руху України (далі ПДР) та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Котелевець О.О. 21.09.2021 року подав клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_1 не погодилась з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, виконаного за допомогою газоаналізатора. На численні клопотання ОСОБА_1 та її чоловіка щодо проведення огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, працівники поліції відповіли відмовою.

В судовому засіданні 06.01.2021 адвокат Котелевець О.О. підтримав доводи, викладені в клопотанні. Наполягав на відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , зазначивши, що остання неодноразово просила провести її огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте працівники поліції відмовили в такому огляді.

З метою всебічного та повного з`ясування обставин справи, судом неодноразово здійснювався виклик у судове засідання працівника поліції, який оформлював матеріал про адміністративне правопорушення.

Незважаючи на неодноразові виклики до суду з метою отримання його пояснень щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, працівник поліції в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Після отримання вказаної заяви, судом повторно було здійснено виклик працівника поліції до суду шляхом направлення відповідного листа до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області, проте у судове засідання, призначене на 06.01.2022 року, працівник поліції також не з`явився.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (далі Порядок).

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На необхідності застосування принципу презумпції невинуватості в справах про адміністративні правопорушення наголосив Верховний Суд в п. 39 Постанови від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, зазначивши, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі доказів, наданих працівниками поліції.

Згідно даних тестування на алкоголь ОСОБА_1 , проведеного 01.08.2021 року о 03:51 год. за допомогою приладу «Алкотест 6820», отримано результат 0,37 проміле.

На підставі вказаного тестування складений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів без дати. У вказаному акті в графі з назвою «з результатами згоден» міститься рукописний запис «не згодна 01.08.2021» та підпис, візуально схожий на підпис ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296520 від 01.08.2021 року в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», міститься рукописний текст, згідно якого ОСОБА_1 повністю не згодна зі змістом протоколу.

Також в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направляється до КНП ХОР ОНД. У вказаному акті в графі «особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив» зазначені посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові працівника поліції, а також його підпис. Даних про відмову ОСОБА_1 від огляду в закладі охорони здоров`я, вказане направлення не містить.

Як вбачається з даних відеозапису, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» закінчений о 03:48 год., коли працівник поліції повідомив ОСОБА_1 результати тестування на газоаналізаторі «Драгер» (СД-диск № 1, файл ).

Одразу після повідомлення ОСОБА_1 результатів огляду, згідно яких встановлено 0,37 % алкоголю, ОСОБА_1 неодноразово в категоричній формі заперечувала факт вживання алкогольних напоїв. Від пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, яка була висловлена працівниками поліції в 03:49 год., ОСОБА_1 дійсно спочатку відмовилась (СД-диск № 1, файл ).

В 04:17 год. працівник поліції зазначає, що протокол ще не складався і тільки оформлений акт огляду (СД-диск № 1, файл ).

Про те, що ОСОБА_1 бажає пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, працівників поліції вперше повідомлено о 04:19 год. (СД-диск № 1, файл ). Згідно даних відеозапису, працівники поліції о 04:19 год. відмовляють у проведенні огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я.

В подальшому згідно відеозапису відбуваються тривалі суперечки між працівниками поліції та особами, які наполягають на бажанні ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я та згідно пояснень адвоката та даних відеозапису є відповідно чоловіком та подругою ОСОБА_1 .

В ході вказаних суперечок зазначені особи багаторазово висловлюють вимогу забезпечити проведення огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, а працівники поліції відмовляють в проведенні зазначеного огляду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 раніше вже відмовилась від такого огляду.

І хоча вказані особи, які від імені ОСОБА_1 наполягали на проведенні її огляду в закладі охорони здоров`я, не надали доказів наявності у них повноважень представляти інтереси ОСОБА_1 , суд враховує, що ОСОБА_1 також в подальшому особисто і неодноразово висловлювала побажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я (СД-диск № 2, файл 002000085, час 04:32 год; СД-диск № 1, файл , час - 04:36 год., 04-39 год., 04-44 год.).

Працівники поліції на вимогу ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я повідомили, що вона може самостійно поїхати та здати відповідні аналізи (СД-диск № 1, файл , час - 04-44 год.).

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 почали ознайомлювати о 05:33 год. (СД-диск № 2, файл ).

Оцінюючи вказані вище обставини в їх сукупності, суд керується таким.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення о 03:59 год. Згідно відеозапису, огляд за допомогою газоаналізатора проводився в період часу з 03:46 год по 03:48 год. Прохання провести огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я було висловлено о 04:19 год., тобто через 31 хвилину після проведення тестування за допомогою газоаналізатора «Драгер». В подальшому особисто ОСОБА_1 також неодноразово просила доставити її для огляду до закладу охорони здоров`я, при цьому вказані клопотання були заявлені менше ніж через 45 хвилин після проведення тестування за допомогою газоаналізатора «Драгер».

Відповідно, працівники поліції мали достатньо часу для проведення огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я з дотриманням вимог вказаного вище Порядку, відповідно до якого огляд проводиться не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Незважаючи на наявність можливості провести огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, працівники поліції у проведенні вказаного огляду відмовили.

При цьому, як встановлено судом, в момент часу, коли працівники поліції вперше отримали клопотання провести огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, протокол про адміністративне правопорушення ще не був складений. Так, згідно даних відеозапису, з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 почали ознайомлювати більше ніж через годину після того, як остання особисто висловила клопотання щодо проведення її огляду в закладі охорони здоров`я.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Оцінюючи вказані вище обставини в їх сукупності, у суду виникають сумніви щодо наявності у ОСОБА_1 умислу на ухилення від огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Виниклі сумніви щодо наявності у ОСОБА_1 умислу на ухилення від огляду на стан алкогольного сп`яніння суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 .

Оцінюючи доводи працівників поліції, зафіксовані на відеозапису, згідно яких вони не зобов`язані супроводжувати ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я після того, як попередньо вже отримали відмову останньої від такого огляду, суд керується таким.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про національну поліції» передбачено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Таким чином, головним обов`язком держави в цілому, а також суду і працівників органів Національної поліції України зокрема, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, які визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи, що на момент часу, коли працівники поліції отримали численні клопотання щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, двогодинний строк на проведення такого огляду не сплинув та у працівників поліції було достатньо часу для доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, а протокол про адміністративне правопорушення ще не був складений, суд вважає, що працівники поліції мали всі передбачені законодавством України підстави для проведення огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, що забезпечило би виконання головного завдання держави, яке полягає в утвердженні і забезпеченні прав і свобод людини.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні положення законодавства України.

Згідно п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. а) п. 2.9. ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року. Так, згідно вказаного Порядку, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду (на місці зупинки транспортного засобу) та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить, що в разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у працівників поліції відсутні підстави для притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.п. а) п. 2.9. ПДР України, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказана незгода є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а в разі відмови водія від проведення такого огляду підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5. ПДР України, тобто за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 8 Порядку).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» заперечувала результати такого огляду та наявність у неї стану алкогольного сп`яніння, що підтверджується не тільки її письмовими поясненнями в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та протоколі про адміністративне правопорушення, а й даними відеозапису.

Враховуючи наведене, у працівників поліції були відсутні підстави складати відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п.п. а) п. 2.9. ПДР України, тобто за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, якщо працівники поліції дійшли висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про проведення огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я з підстав того, що вона раніше вже відмовилась від проходження такого огляду, протокол відносно неї повинен був складатись за порушення вимог п. 2.5. ПДР України, тобто за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Між тим протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений за порушення вимог п. 2.9.А ПДР України, тобто за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку щодо відсутності події і складу адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення.

У суду відсутні підстави за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення за власною ініціативою вирішувати питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за інше правопорушення, ніж те, щодо якого складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки це суперечило би загальним засадам законодавства України та призвело до порушення права ОСОБА_1 на захист.

Враховуючи наведене, суд позбавлений можливості за власною ініціативою вирішувати питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5. ПДР України, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, зазначеного у вказаному вище протоколі.

Вирішуючи питання щодо необхідності оцінки інших доводів та аргументів захисника Ярошенко І.П., які він висловив в письмовому клопотанні та в судовому засіданні, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, викладеною зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Оскільки суд дійшов висновку щодо необхідності закриття провадження у справі з наведених вище підстав, суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам та аргументам захисника, зокрема щодо недопустимості як доказу рапорту працівника поліції, а також щодо необхідності застосування в справі норм Європейської угоди, що доповнює Конвенцію про дорожній рух, згідно яких за доводами захисника результати тестування ОСОБА_1 на алкоголь не перевищують допустимий вміст парів етанолу у видихаємому повітрі.

Керуючись ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Крівцов Д.А.