ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11 січня 2022 рокуСправа №: 695/3878/21
Номер провадження 3/695/222/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши адміністративну справу відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ 804160 від 08.12.2021, 13.11.2021 близько 09 год 00 хв ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно свого колишнього співмешканця ОСОБА_2 , а саме виражалась в його бік нецензурною лайкою, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що між нею та її колишнім співмешканцем наявні неприязні відносини, обумовлені питаннями виховання та утримання спільної дитини. Також ОСОБА_1 пояснила, що згідно з рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 18.06.2021 № 283 визначено ОСОБА_2 спосіб у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: щотижня з 09 год 00 хв щосуботи до 18 год 00 хв неділі за місцем проживання батька ( АДРЕСА_2 ) та в інші дні за бажанням дитини та за згодою матері. Оскільки того дня, коли сталась дана подія, дитина категорично відмовилась від зустрічі з батьком, ОСОБА_1 у телефонній розмові повідомила про це ОСОБА_2 , який почав сваритись, вживаючи слова ненормативної лексики на адресу ОСОБА_1 . У свою чергу ОСОБА_1 була змушена застосувати нецензурні вислови у відповідь. Крім того, ОСОБА_1 наполягала, що жодного разу не застосовувала до ОСОБА_2 насильства психологічного характеру.

Також у судове засідання прибули свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які показали, що ОСОБА_2 , звертаючись до органів поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, намагається таким чином тиснути на неї з метою сприяння у побаченнях з дитиною. Також свідки показали, що неодноразово були свідками того, як саме ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_1 застосуванням насильства, ображав її нецензурною лайкою в громадських місцях, привселюдно вчиняв інші образливі дії відносно ОСОБА_1 , нищив її майно.

Суд заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та свідків, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність осіб за вчинення домашнього насильства: за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Таким чином, об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення є правопорушення, яке виражається в умисному вчиненні будь-яких яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які постраждала особа має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення (матеріальний склад).

Тобто, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає відповідальність за вчинення домашнього насильства.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ804160 від 08.12.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вказано, що остання вчинила домашнє насильство відносно свого колишнього співмешканця ОСОБА_2 , а саме виражалась в його бік нецензурною лайкою.

При цьому у протоколі не зазначено, чи могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого внаслідок таких дій ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого саме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоров`ю.

Тобто, суть правопорушення, викладена в протоколі ВАБ804160 від 08.12.2021 не відповідає об`єктивній стороні складу адміністративного правопорушення, зазначеного в диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, який інкриміновано ОСОБА_1 , що дає підстави суду вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення та відповідно склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу, а також мотиву.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не притягувалась до адміністративної відповідальності, відсутні відомості про встановлення їй термінового заборонного припису, з наявних матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду не вбачається, що дії вчинені ОСОБА_1 , а саме суперечка між колишніми співмешканцями, супроводжувались умислом, а мотив в ході судового розгляду взагалі не встановлено.

Поряд з цим, судом встановлено, що відповідні події, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення ВАБ804160 від 08.12.2021, з пояснень ОСОБА_1 та свідків виникають при вирішенні питання щодо способу участі батька та матері у вихованні їх спільної доньки, її фінансове забезпечення, який необхідно вирішувати в цивільному судочинстві, що свідчить також про цивільно-правовий характер правовідносин в цій частині.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ВАБ804160 від 08.12.2021, протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 13.11.2021, рапорт від 13.11.2021, письмові пояснення ОСОБА_7 , письмові пояснення ОСОБА_2 від 13.11.2021, письмові пояснення ОСОБА_1 від 08.12.2021, копію паспорта ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 виданого 26.02.2004 Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копію рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 18.06.2021 № 283 «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_2 », судом встановлено, що доказів того, що саме ОСОБА_1 своїми одноособовими діями впливала на психіку заявника та, що від цих дій була завдана чи могла бути завдана шкода його фізичному чи психічному здоров`ю матеріали справи не містять.

Інших належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до суду не надано, до матеріалів справи не долучено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, провадження у даній справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП належить закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 173-2, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В.Ватажок-Сташинська