Провадження № 33/801/575/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік та стягнуто в дохід держави 496 грн судового збору.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд застосував щодо неї найсуворіший вид адміністративного стягнення, не врахувавши при цьому всі обставини справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала, пояснила, що свою вину за ст. 122-4 КпАП України в суді першої інстанції вона визнала повністю і щиро розкаюється у вчиненому. За сім років керування авто це перша ДТП за її участю, до того вона до адміністративної відповідальності не притягувалася, а тому вважає, що позбавлення її прав є занадто суворим стягненням, так як вона використовує авто в повсякденному житті: для перевезення дітей, відвідування родичів тощо.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Положеннями статті 245 КпАП України визначено завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення, якими є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Розглянувши адміністративну справу суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КпАП України, призначивши при цьому максимально суворе адміністративне стягнення.

Судом першої інстанції визнано доведеним вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, й такий висновок суду першої інстанції не оспорюється.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №266747 від 09.06.2022 водій ОСОБА_1 керуючи 08 червня 2022 року о 19 год 02 хв по вул. Келецькій м. Вінниці автомобілем марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишила місце ДТП до кого була причетна, чим порушила п. 2.10 ПДР.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за статтею 122-4 КпАП України.

Санкція статті 122-4 КпАП України передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до статі 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом - стаття 30 КпАП України

Відповідно до статті 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є необґрунтованим.

Так, за наявності в санкції статті 122-4 КпАП України альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією статті та не вказав на можливість виправлення ОСОБА_1 шляхом застосування до неї більш м`якого стягнення, передбаченого санкцією статті 122-4 КпАП України, ніж позбавлення права керування.

Отже, позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченого 122-4 КпАП України, суд першої інстанції обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість, при цьому при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 судом в повній мірі не врахував вимог статті 33 КпАП України, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, тощо.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнала свою вину, щиро розкаялась, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась.

Обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого правопорушення воно не є суспільно небезпечним як про те зазначив суд першої інстанції, ступінь її вини, відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність, а тому приходить до висновку, що необхідним і достатнім є стягнення у виді штрафу без позбавлення особи права керування транспортними засобами.

Вказані обставини не були належним чином оцінені судом першої інстанції, тому оскаржувана постанова підлягає зміні в частині призначеного адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 294 КпАП України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржену постанову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2022 року зміні в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Керуючись статтею 294 КпАП України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КпАП України змінити в частині виду накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КпАП України адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Стадник І.М.