07.12.2022 Справа № 696/747/22
№ 3/696/576/22
ПОСТАНОВА

іменем України

07 грудня 2022 року м. Кам`янка

Суддя Кам`янського районного суду Черкаської області Білопольська Н.А., за участі ОСОБА_1 , його представника адвоката Сімукової Т.С., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката Петренка В.М., свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 2 (м. Кам`янка) відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 512236 від 03 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 02 жовтня 2022 року, близько 09 год. 00 хв., в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї тещі ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою, також чинив перешкоди у користуванні майном, чим вчинив насильство психологічного та економічного характеру, порушивши вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В судовому засіданні 17 листопада 2022 року ОСОБА_1 свою вину не визнав, оскільки не вбачає у своїх діях складу адміністративного правопорушення.

До судового розгляду 07 грудня 2022 року ОСОБА_1 та його представник Сімукова Т.С. подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі та просили закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 також подала до суду заяву про розгляд справи 07 грудня 2022 року без її участі, зазначивши, що претензій до ОСОБА_1 не має.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідившиадміністративні матеріали, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, який в силу положень ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 512236 від 03 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 02 жовтня 2022 року, близько 09 год. 00 хв., в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї тещі ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою, також чинив перешкоди у користуванні майном, чим вчинив насильство психологічного та економічного характеру, порушивши вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII.

Так, відповідно до п.п. 3, 4, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому слід зазначити, що конфлікт (лат. Conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вищеперелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоду.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та його тещою ОСОБА_2 відсутня. Мають місце конфлікти, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Тож, у даному випадку, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням показань допитаних свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про неприязні відносини зятя ОСОБА_1 з тещею ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, позаяк у останнього був відсутній умисел на заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, у той час, як у цій ситуації мав місце саме конфлікт.

Факт конфлікту, який стався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також підтверджується безпосередньо письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 03 жовтня 2022 року та її поясненнями в судовому засіданні.

При цьому, окрім викладених вище мотивів, суд виходить ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що вчинені особою, та наслідками, що настали. Тобто сама по собі образлива нецензурна лайка, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, відносно осіб, із числа передбачених ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, позаяк ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Інакше кажучи, з досліджених в судовому засіданні матеріалів не простежується факт того, що конфліктна ситуація завдала чи могла завдати шкоди фізичному чи психічному здоров`ю ОСОБА_2 . При цьому наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю ОСОБА_2 не відображені у інших матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом», що є припущенням та прямо суперечить ст. 62 Конституції України.

Окрім того, факт вчинення економічного насильства в протоколі про адміністративне правопорушення викладено в загальних рисах без конкретизації, тобто не зазначено, які саме дії вчиняв ОСОБА_1 , що виражалися у перешкоджанні користування майном, а також не вказано яким саме майном.

Разом з тим суд зауважує, що він позбавлений можливості самостійно визначати та конкретизувати дані протоколу, з урахуванням того, що у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Тож суд не вправі у цьому випадку визначати обставини, які свідчать про наявність всіх ознак об`єктивної сторони правопорушення у цій ситуації, адже дані підлягають доказуванню у порядку і у спосіб, що передбачені КУпАП, з урахуванням положень ст. 251 цього Кодексу щодо доказів, і мають кореспондуватися із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», тобто суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини із самих лише слів учасників провадження про адміністративне правопорушення, без належних доказів і розкриття змісту.

До того ж пояснення ОСОБА_2 , як письмові, так і надані нею в судовому засіданні, не містять посилань на завдання чи можливість завдання шкоди її фізичному або психічному здоров`ю та в чому саме полягала така шкода. Водночас твердження про перешкоджання користування майном вказують лише на наявність тривалого конфлікту з ОСОБА_1 , що частково виражається у спорі щодо користування цим майном.

Таким чином, судом не встановлено наявності у ОСОБА_1 умислу на вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Окрім цього, суд акцентує увагу на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тому у світлі вищенаведеного, у той час як провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а, як наслідок, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.А. Білопольська