Справа № 149/1778/22
Провадження № 33/801/918/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник І. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Крейдіна Володимира Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 жовтня 2022 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 496,20 грн судового збору.

Не погодившись із вказаною постановою суду, адвокат Крейдін В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши апеляційну скаргу і матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга адвоката Крейдіна В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У рішенні Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови.

З матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції 19 жовтня 2022 року, апеляційна скарга подана адвокатом Крейдіним В.О. 31 жовтня 2022 року, про що свідчить відмітка Укрпошти на конверті (а.с. 85), тобто після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, який закінчився 28 жовтня 2022 року.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Мельник проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Враховуючи те, що представником скаржника не подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, відповідно до вимог статті 294 КУпАП.

Повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися до суду з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому частиною третьою статті 294 КУпАП та подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та надання відповідних доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Крейдіна Володимира Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук