Справа № 316/90/22
Провадження № 3/316/112/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко М.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов Відділення поліції №4 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Іванівка Запорізької області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої: ВП «Запорізька АЕС», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №591622 складеного 30.12.2021 (далі Протокол про адміністративне правопорушення), в ніч з 17 на 18.12.2021 ОСОБА_1 , перебуваючи біля під`їзду №3 буд.15 по вул.Козацька в м.Енергодарі, вчинила хуліганські дії, а саме: дрібне хуліганство, що виразилось у нанесенні малюнків на автомобіль 21124 д.н. НОМЕР_2 фарбою яка належить ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок. Дії особи кваліфіковано за ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнала, пояснивши, що з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано та останній перебуває з нею у неприязних стосунках, виявляє до неї агресивну поведінку на відміну від її нормального відношення до нього. Автомобіль «ВАЗ 21124» д.р.н. НОМЕР_2 , не розфарбовувала, у тому числі у зв`язку з тим, що вказаний автомобіль придбано під час шлюбу, а отже він фактично є спільною сумісною власністю як безпосередньо ОСОБА_2 так і її, як придбаного у шлюбі, а отже вона має таке ж право володіння і користування автомобілем як і ОСОБА_2 , тому вона навпаки зацікавлена у збереженні автомобіля, а ні у його пошкодженні. Хто розмалював автомобіль їй невідомо та її також турбує подія, що сталася, як співвласника автомобіля. Просить суд провадження по справі відносно неї закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, а саме: Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1); Дані паспорта ОСОБА_1 (а.с.2); Рапорт працівника поліції (а.с.4); Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 (а.с.5); Письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.6); Фотоматеріали (а.с.7); Рапорт (а.с.8); Письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.9), ОСОБА_3 (а.с.10); СD-R диск з відеозаписом (а.с.11) та рапорт працівника поліції (а.с.12), оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом приписів ст.ст.245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При цьому, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення та містить: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом та у багатьох випадках залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

ОСОБА_1 інкримінується порушення ст.173 КУпАП, яке виразилось у нанесенні малюнків на автомобіль «ВАЗ 21124» д.н.з. НОМЕР_2 .

Диспозиція ст.173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В постанові від 27.02.2018 по справі №813/2451/17, Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами, а в постанові від 26.04.2018 по справі №338/1/17 висловив правову позицію згідно якої саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Відповідно до положень частини 2 статті 251, абзацу 1 частини 1 статті 255 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на уповноважених на складання протоколу про адміністративні правопорушення, у тому числі за статтею 173 КУпАП, посадових осіб органів Національної поліції, які, в силу вимог статей 251, 256 КУпАП, повинні бути додані до протоколу про адміністративне правопорушення та/або посилання на які повинно міститись в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) і практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У розумінні Конвенції «кримінальним обвинуваченням» слід розглядати і протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011, заява №16347/02).

Відповідно до положень ч.1 ст.6 Конвенції, а також приймаючи до уваги висновок ЄСПЛ викладений у рішенні по справі «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 (заява №36673/04), формулювання викладене у фабулі адміністративного протоколу слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Отже, враховуючи наведене, Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, який доводить винуватість особи в інкримінованому їй порушенні, за яке передбачена адміністративна відповідальність та обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути перевірені за допомогою інших допустимих доказів, які б «поза розумнім сумнівом» доводили вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів, як про це неодноразово зазначав ЄСПЛ, у своїх рішеннях по справах «Бочаров проти України» від 17.06.2011 (заява №21037/05 п.45), «Смирнов проти України» від 15.10.2010(заява №38683/06, п.53), «Огороднік проти України» від 05.05.2015 (заява №29644/10, п.75).

Відповідно до п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey, п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

ОСОБА_1 заперечується вчинення адміністративного правопорушення яке ставиться їй у вину протоколом про адміністративне правопорушення, адміністративна відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП, наявні у суду докази, у тому числі і відеозапис правопорушення (а.с.11), з якого неможливо ідентифікувати особу яка вчинила правопорушення як ОСОБА_1 , а відповідних результатів експертних досліджень матеріали справи не містять, «поза розумнім сумнівом» не можливо стверджувати про вчинення саме ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення. Клопотань про призначення у справі будь-яких експертиз суду не заявлялось.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Отже, на території України діє презумпція «невинуватості» особи, що визначено і у ч.2 ст.6 Конвенції, відповідно до якої «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 по справі №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, закріпленої у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що дана справа відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі накладення адміністративного стягнення. Оскільки провадження по справі підлягає закриттю, то судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 255, 280, 283, 284, 287-289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення №316/90/22 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя М. О. Куценко