ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/4557/21 Головуючий в 1 інст. Яцун О.С.
Провадження № 33/807/110/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участю ОСОБА_1 , захисника адвоката Пивоварова В.І., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Пивоварова В.І. на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 25.10.2021 о 17.38 год. в м. Запоріжжі, вул. Діагональна, буд. 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 5555 від 25.10.2021 року. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом передачі транспортного засобу тверезому водієві. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 "а" ПДР України..

В апеляційній скарзі апелянт, вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що без будь-яких підстав працівники поліції зупинили автомобіль ОСОБА_1 .

Після зупинки транспортного засобу до автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , підійшов працівник поліції, не представившись, без будь-якого візуального огляду ОСОБА_1 , без називання підставі зупинки автомобіля сказав, що він має відвести його до медичного закладу на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Звертає увагу, що працівник поліції не складав направлення водія на огляд. Таке направлення було складено після висновку лікаря про нібито перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення

Крім того, апелянт зазначає, що не зрозуміло хто проводив процедуру огляду водія і складання матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки з направлення видно, що ОСОБА_2 , у висновку вказано працівник поліції Раков М.С., а протокол склав ОСОБА_3 .

Сам протокол містить ряд неточностей, а саме щодо місця його складання, часу складання, особи яка склала вказаний документ.

Як вбачається з відеозапису, наданого працівником поліції, при складанні висновку лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу не проводилося, що є істотним порушення інструкції №1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Лабораторні дослідження не проводилися, кількісне вираження наркотичного засобу не визначено.

Також вказує, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки у разі наявності у нього ознак сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду повинні були запропонувати пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №266984 (а.с.4), ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 25 жовтня 2021 року о 17 годині 38 хвилин в м. Запоріжжі, вул. Діагональна, 11 здійснював керування транспортним засобом д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у медичному закладі та підтверджується висновком №5555 від 25 жовтня 2021 року. Від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

Вказаний протокол узгоджується з іншими доказами справи, а саме: направленням від 25.10.2021 року (а.с.7), яким встановлено, що у ОСОБА_1 під час огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби, виявлено ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проведений у закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння. Результат позитивний. Висновок № 5555 від 25.10.2021 року; висновком КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР (а.с.8), яким встановлено, що ОСОБА_1 під час огляду в закладі охорони здоров`я перебував в стані наркотичного сп`яніння; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.10) на якому записані відеозаписи події:

зокрема, відеозапис під найменуванням «» показано, що лікар роз`яснював порядок проходження огляду. ОСОБА_1 пройшов огляд. Результат позитивний. Крім того, лікарем було повторно досліджено біологічні відділення ОСОБА_1 . Результат позитивний. Лікарем було роз`яснення, що біологічні матеріали будуть зберігатися три місяці;

відеозаписом під найменуванням «» показано, що працівники після отримання результатів медичного огляду розпочали процедуру складання матеріалів. ОСОБА_1 роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Від пояснень ОСОБА_1 відмовився.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності - також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9. "а" ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, апелянтом не заперечується.

Поліцейськими протягом двох годин з моменту виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 забезпечено його доставку до медичного закладу для проходження огляду, обстеження проведено лікарем-наркологом, проведено лабораторну діагностику, в результаті чого встановлено перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.

Із доводів апеляційної скарги не вбачається порушення ст. 266 КУпАП та Інструкції N 1452/735 під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та складання висновків щодо результатів його медичного огляду.

Результати медичного огляду, проведеного 25 жовтня 2021 року в лікарні, ОСОБА_1 та його захисником не спростовані.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги, з приводу того що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не є належним доказом, з огляду на його відповідність вимогам Інструкції № 1452/735.

Зі змісту акту медичного огляду від 25 жовтня 2021 року (а.с.69), на підставі якого складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що лікарем-наркологом проведено лабораторну діагностику із дослідженням біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 , відтак доводи апеляційної скарги, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим, висновків суду першої інстанції не спростовують і не приймаються апеляційним судом.

Апеляційний суд не може погодитись із доводами апеляційної скарги, що результати дослідження, отримані за допомогою тесту «Wondfo» є лише попередніми, а заключний діагноз може бути встановлений лікарем після клінічних та лабораторних досліджень.

Відповідно до п. 8 розділу III Інструкції N 1452/735, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.

Інструкція вимагає виявлення якісних показників або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння, що і було в повному обсязі виконано КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, проведено лабораторну діагностику та виявлено наркотичні речовини, що підтверджується актом огляду та результатами імунохроматографічного дослідження (а.с.69-70).

Апеляційний суд також наголошує, що відповідно до положень п. 15 Розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, остаточний діагноз встановлюється лікарем не лише на підставі лабораторних досліджень, а й за результатами огляду пацієнта (виявлення клінічних ознак наркотичного сп`яніння), що і мало місце в даному випадку.

Виходячи із вищевикладеного, доводи апеляційної скарги захисника про незаконність постанови суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.

З приводу посилань апелянта на те, що огляд не проводився на місці зупинки, апеляційний суд вказує наступне.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння співробітниками поліції огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.

Посилання апелянта на копію відповіді від АТ «Запорізький завод феросплавів», а саме те, що ОСОБА_1 під час роботи проходив огляд є безпідставним, оскільки в ході огляду виявлено, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння, а огляд на заводі проводився лише щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння, що підтверджується копією журналу огляду водіїв Здравпункту АТ «ЗФЗ».

Щодо доводів захисника про те, що направлення особі не вручалося, містить ряд неточностей, а саме щодо місця складання, часу складання та осіб, які складали матеріали, апеляційний суд вказує наступне.

Надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом справи, оцінки доказів та тлумачення закону шкодить інтересам правопорядку та правосуддя та є настільки ж небезпечним, як правовий нігілізм.

Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності технічних помилок, неправильного зазначення часу, не роз`яснення порядку, та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо).

Отже, вказані доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити наступне.

Апеляційний суд вказує, що право в суспільстві відображається в поведінці його членів та має вид соціального факту. Встановлені в суспільстві правила поведінки є обов`язковими для всіх членів суспільного життя.

Свобода дій розуміються, як здатність людини, як властивість її розуму усвідомлювати й здійснювати на ґрунті інтелектуальних установок цілеспрямовані вчинки, цілеспрямовану діяльність, виходячи з необхідності, що детермінована об`єктивними й суб`єктивними чинниками.

За порушення встановлених правил співіснування особа піддається примусу у вигляді накладення стягнення, користуючись яким, суспільство забезпечує погодженість особистих і суспільних інтересів, скеровує поведінку особи у необхідне, суспільно корисне русло.

Отже, юридична відповідальність для особи застосовується невідворотно, якщо є позитивно виражені умови для настання такої відповідальності та немає негативно виражених умов для її усунення. Відповідальність є мірою людини. Людина постає вольовою особою завдяки розумі, а завдяки волі і свободи вона відповідає за свої вчинки.

Так, юридична відповідальність передбачає для порушника настання обов`язків зазнавати несприятливих наслідків у вигляді особистого, майнового та іншого характеру, вид і міра яких передбачені санкціями правових норм.

Вид і міра за вчинення діяння, передбаченого ст.130 КУпАП втратило значення, як дрібного делікту, оскільки роками відповідальність за такі діяння посилюється та є резонансними в національній системі права через настання суспільно небезпечних наслідків.

Тому, діяння за ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, поведінки під час події, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Пивоварова В.І., залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 332/4557/21