Справа 573/2018/21
Номер провадження 3/573/5/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 січня 2022 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Свиргуненко Ю.М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 3 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

1. Фактичні обставини, встановлені судом

22 листопада 2021 року о 20 годині 30 хвилин в районі будинку №54 по вул. Локомотивній в м. Білопілля Сумського району Сумської області ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом МТ, д. н. з. НОМЕР_2 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі MITSUBISHI Outlander СКСМ00-04МП біля будинку №20 по вул. Локомотивній в м. Білопілля Сумського району Сумської області. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 22 листопада 2021 року о 20 годині 36 хвилин по вул. Локомотивній в м. Білопілля Сумського району Сумської області ОСОБА_1 , який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, керував мотоциклом МТ, д. н. з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, що зафіксовано за допомогою технічного засобу відеозапису, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №173939 та ДПР18 №173991 від 22 листопада 2021 року, в яких зазначено, що ОСОБА_1 керував мотоциклом МТ, д. н. з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння ухилився шляхом відмови, а також, що останній на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків та гучномовця, не зупинився, в результаті чого був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі;

- постановою Білопільського районного суду Сумської області від 29 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП;

- відеозаписом на оптичному диску, де зафіксовані обставини відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №580741 від 22 листопада 2021 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом.

2. Позиція особи, яка притягується до адміністративної відповідальності

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав, викладені в протоколах обставини підтвердив.

3. Мотиви суду

Відповідно до положень статей 245 та 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252 КУпАП).

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП, постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що будь-які підстави не довіряти зібраним по справі доказам відсутні, оскільки вони містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт та крім того, вони об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та кваліфікую його дії за ч. 3 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

4. Мотиви накладення адміністративного стягнення

Відповідно до статті 24 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначенні виду та мірі стягнення, виходжу з положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, якою передбачено, що якщо особа вчинила кілька правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення на неї накладаються в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених та на підставі ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке тягне за собою потенційну небезпеку для учасників дорожнього руху, те, що санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП є більш серйозною порівняно з іншими правопорушеннями, вчиненими ОСОБА_1 , особу останнього який двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, проте належних висновків не зробив та продовжує вчиняти правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, приходжу до висновку, що стягнення у виді штрафу є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню особою, яка притягується до адміністративної відповідальності нових правопорушень.

При визначенні наявності підстав для одночасного з накладенням штрафу позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 (із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 року) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає.

Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 права керування транспортними засобами не має та відповідне посвідчення не отримував, підстави для застосування до останнього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами відсутні.

Крім того, у даному випадку немає підстав для застосування відносно ОСОБА_1 одночасно із застосуванням арешту конфіскації транспортного засобу, оскільки матеріали справи не містять доказів належності мотоцикла МТ, д. н. з. НОМЕР_2 особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищенаведеного, приходжу до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами та без конфіскації транспортного засобу.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення, на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 122-2, ч. 3 ст. 130, ст. ст. 33, 40-1, 245, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами та без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя