Справа № 297/1966/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого на ТОВ «Берег Вертікал»,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з постановою, 13 серпня 2021 року, о 19 год 00 хв, у с. Верхні Ремети по вул. Центральній, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI 200», державний номерний знак « НОМЕР_1 », у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, 13 серпня 2021 року, о 19 год 00 хв, у с. Верхні Ремети по вул. Центральній, громадянин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «AUDI 200», не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, у результаті чого допустив наїзд на опору лінії зв`язку, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Апелянт не заперечує факт керування транспортним засобом, при цьому стверджує, що не впоравшись з керуванням автомобілем через його технічну несправність (яка виникла раптово), допустив наїзд на опору лінії зв`язку, чим пошкодив належний йому транспортний засіб. Зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події не проводився, працівниками поліції апелянту його права не роз`яснювались, протокол про адміністративне правопорушення чи інші матеріали на місці ДТП не оформлялись, що є очевидним порушенням встановленого законом порядку. У закладі охорони здоров`я огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу, достовірність результатів якого викликає сумніви, оскільки, як стверджує апелянт, жодного тестування приладу не проводилось, змінний мундштук також не застосовувався. Апелянт вважає, що медичний висновок та акт медичного огляду не можуть бути належними доказами у справі, позаяк містять недостовірні відомості. Всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного засобу Алконт-01-СУ- U, хоча, на переконання апелянта, у нього повинні були відібрати для дослідження біологічне середовище. При цьому, на думку ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення щодо нього оформлений всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у документі не конкретизовано місце вчинення адміністративного правопорушення, у графі «пояснення особи» працівником поліції зазначено «пояснити нічого не може», однак жодних пояснень від апелянта при заповненні протоколу поліцейський не відбирав. Враховуючи вищенаведене, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. Апеляційний суд бере до уваги те, що апелянт був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, також той факт, що розгляд справи уже кілька разів відкладався, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від ОСОБА_1 не надходило. У цьому контексті апеляційний суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», який у своєму рішенні чітко наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у місцевому суді та перевірені на предмет належності, допустимості та достатності апеляційним судом.

Так, зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ №23548 та серії ААБ №235482 убачається, що 13 серпня 2021 року, о 19 год 00 хв, у с. Верхні Ремети по вул. Центральній, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI 200», державний номерний знак « НОМЕР_1 », у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також, 13 серпня 2021 року, о 19 год 00 хв, у с. Верхні Ремети по вул. Центральній, громадянин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «AUDI 200», не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, у результаті чого допустив наїзд на опору лінії зв`язку, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Своїми підписами у протоколах ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом процесуальних документів його ознайомлено, їх копію отримав.

Вказані у протоколах обставини підтверджуються схемою місця ДТП, яка підписана ОСОБА_1 та свідками події, а також письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з яких убачається, що водій підтвердив обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до розписки громадянина ОСОБА_2 , він зобов`язується взяти на зберігання автомобіль марки «AUDI 200», що був учасником вказаної ДТП.

Відповідно до медичного висновку щодо результатів медичного огляду від 13.08.2021, водій ОСОБА_1 пройшов освідування у КНП «Берегівська центральна районна лікарня імені Бертолона Ліннера», результат огляду позитивний, - 3, 2 % проміле. З висновку убачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що зміст процесуального документу йому відомий.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що освідування водія ОСОБА_1 проводив лікар КНП «Берегівська центральна районна лікарня імені Бертолона Ліннера» ОСОБА_3 у присутності поліцейських. Окрім того, в акті вказано, що освідування ОСОБА_1 проведено за допомогою приладу «Алконт-01-СУ- U».

З відеозапису, який міститься на DVD-диску убачається, що під час проведення освідування у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 визнав, що вживав алкогольні напої, не заперечував щодо проведення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Алконт-01-СУ- U», з результатами освідування - 3, 2 % проміле погодився, жодних скарг та заперечень не висловлював.

Вищенаведені докази, які є належними, допустимими та достатніми, - зібрані згідно з вимогами КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП адміністративних правопорушень.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Шоланкі М. М. був упереджений при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що лікар КНП «Берегівська центральна районна лікарня імені Бертолона Ліннера» ОСОБА_3 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування ОСОБА_1 у нетверезому стані, були підстави для фальсифікації вищевказаного документу, а також для його обмови у перебуванні у такому стані, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського та лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких відомостей про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар діяли у межах наданих їм повноважень.

Матеріалами справи безумовно доведено той факт, що 13 серпня 2021 року, о 19 год 00 хв, у с. Верхні Ремети по вул. Центральній, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI 200», державний номерний знак « НОМЕР_1 » у стані алкогольного сп`яніння, допустивши наїзд на опору лінії зв`язку - порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, відтак, відповідно до встановленого законом порядку пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат освідування позитивний - 3, 2 % проміле, що підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, щодо їх достовірності у апеляційного суду сумнівів не виникає.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи всебічно та повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

При оцінці доводів апелянта про те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, наїзд на опору лінії зв`язку допустив через несправність транспортного засобу, апеляційним судом розцінюється критично, адже на їх підтвердження апелянтом не надано жодних доказів ні суду першої інстанції, такі не долучені і до апеляційної скарги.

Твердження апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події не проводився, працівниками поліції права ОСОБА_1 не роз`яснювались, протокол про адміністративне правопорушення на місці події не оформлявся, - апеляційний суд вважає такими, що жодним чином не спростовують висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд вважає, що поліцейськими були дотримані вимоги закону як при направленні водія на освідування, так і при оформленні матеріалів справи про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає недоцільними твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції порушили вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки на місці події йому не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, а відразу направили до закладу охорони здоров`я. У контексті цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. З матеріалів справи убачається, що на момент спілкування з водієм ОСОБА_1 після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди у поліцейських були сумніви щодо перебування водія у тверезому стані. Відтак, відповідно до Порядку та Інструкції, ОСОБА_1 направлено на огляд для визначення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Отже, на переконання апеляційного суду, працівники поліції діяли виключно у межах своїх повноважень, відповідно до Інструкції та згідно з Порядком, дотримуючись приписів ст. 266 КУпАП.

Окрім того, апеляційним судом не встановлено жодних порушень порядку проведення процедури медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 лікарем КНП «Берегівська центральна районна лікарня імені Бертолона Ліннера» ОСОБА_3 , також не виникає жодних сумнівів у достовірності результатів освідування у закладі охорони здоров`я. Так, досліджений апеляційним судом медичний висновок, яким зокрема підтверджується перебування ОСОБА_1 у нетверезому стані, свідчить про те, що з результатами огляду водій ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис у документі. Окрім того, суд бере до уваги і те, що з відеозапису також убачається, що при проведенні медичного огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 жодних заперечень та зауважень не висловлював. Тому, його доводи про те, що поліцейськими та лікарем були допущені порушення при направленні його на освідування та безпосередньо при його проведенні, - з огляду на вищевказане, апеляційний суд відхиляє.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не слід брати до уваги, адже його зміст не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у процесуальному документі не конкретизовано місце вчинення адміністративного правопорушення, у графі «пояснення особи» працівником поліції зазначено «пояснити нічого не може», однак жодних пояснень від апелянта при заповненні протоколу поліцейський не відбирав. Вказані твердження апеляційний суд вважає безпідставними та недоцільними з огляду на таке.

Дослідивши зміст протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, оформлених щодо ОСОБА_1 , апеляційний суд констатує, що процесуальні документи відповідають вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, оскільки складені уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у них обставини підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції, та перевіреними апеляційним судом на предмет належності, достатності, та достовірності. Між тим, при оцінці тверджень апелянта про те, що у протоколі не конкретизовано місце вчинення адміністративних правопорушень, такі є надуманими, адже у протоколах чітко зазначено, що місцем вчинення адміністративних правопорушень є вул. Центральна, с. Верхні Ремети.

Щодо тверджень апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного засобу «Алконт-01-СУ-U», що є неправильним, апеляційний суд їх вважає необґрунтованими, відтак їх відхиляє враховуючи таке.

Відповідно до п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з Переліком технічних засобів, що використовуються у підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01 березня 2010 року №33, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать у тому числі «Алконт 01».

Цей вид газоаналізатора зареєстрований та внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення відповідно до переліку, затвердженого наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання цього приладу працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.

Так, з матеріалів справи убачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений за допомогою газоаналізатора «Алконт 01 СУ-U», який є допустимим та сертифікованим для проведення такого огляду, а тому доводи в цій частині є необґрунтованими та оцінені апеляційним судом як намагання апелянта ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, тому місцевий суд обґрунтовано наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області 19 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН