ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5760/22Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 33/817/339/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.05.2022р. серії ААД №097301 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Згідно постанови ОСОБА_1 03 травня 2022 року о 00 год. 20 хв. в м. Тернополі по вул. Шевченка, 39, керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Dragеr Alcotest 6810» ARCD-0524 (повірка дійсна до 14.12.2022р.) на табло якого висвітило результат 1,73%о проміле. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.05.2022р. серії ААД №097301 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги його доводи про те, що 03 травня 2022 року він транспортним засобом «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 не керував. Зазначає, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом. Вказує на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, стороною захисту було заявлено клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , однак місцевий суд відхилив дане клопотання. Вважає, що письмові пояснення свідків, які зазначені у протоколі, слід оцінювати критично, так як їхні пояснення є абсолютно різними і суперечать одне одному. Звертає увагу суду на те, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 і їхні свідчення жодним чином не можуть підтвердити такого факту. ОСОБА_1 зазначає, що рапорт працівника поліції не може бути належним та допустимим доказом у даній справі.

Заслухавши доводи захисника Ванкевича А.В., який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252,280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена наступними матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 03.05.2022р. серії ААД №097301 із зафіксованими обставинами вчиненого правопорушення; відеозаписом із нагрудних камер відеореєстратора №473038, №474766; результатом проведеного огляду за допомогою «Dragеr Alcotest 6810» ARCD-0524 із показником 1,73%о проміллє; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зафіксовано результат 1,73%о проміллє, ОСОБА_1 з результатом згідний, про що розписався; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/11739 від 14.12.2021р., на прилад газоаналізатор «Dragеr Alcotest 6810» ARCD-0524, повірка дійсна до 14.12.2022 року; письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 03.05.2022р.; рапортом поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Підлісного М.В. від 03.05.2022р.; поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, згідно оскарженої постанови при вирішенні справи суд першої інстанції взяв до уваги не тільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, а й інші додані до нього докази, які оцінив у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом спростовуються даними вказаних доказів.

Зокрема, вказаний факт підтверджується показаннями безпосередньо в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , де він категорично ствердив, що виконуючи завдання по охороні об`єкта виявив у внутрішньому дворі будинку автомобіль, який зупинився, але стояв з працюючим двигуном. Він безперервно спостерігав за цим автомобілем, а потім підійшов і виявив на місці водія чоловіка, який йому видався підозрілим, а тому викликав підмогу. Потім приїхали працівники поліції та проводили огляд на стан алкогольного сп`яніння цього водія, яким виявився ОСОБА_1 .

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відхилив версію захисника Мичка О.О. про те, що автомобілем керував його товариш ОСОБА_2 .

Будь-яких обставин, які би давали підстави вважати, що вказані свідки обмовили ОСОБА_1 в ході судового та апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не допитав свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні також не спростовують викладених в оскарженій постанові висновків суду першої інстанції. Так, свідок ОСОБА_2 був допитаний в ході апеляційного розгляду і повідомив, що 02.05.2022р на протязі дня возив ОСОБА_1 автомобілем д.н.з. НОМЕР_1 і близько 23 год. привіз його у двір будинку по АДРЕСА_1 , де залишив разом з автомобілем, а сам поїхав на таксі. Близько 00 год. 10 хв. 03.05.2022р. ОСОБА_1 зателефонував йому і попросив приїхати щоби забрати автомобіль. Коли він приїхав то працівники поліції до автомобіля не допустили і він звідти поїхав.

Отже, свідок ОСОБА_2 не був очевидцем подій у дворі будинку по АДРЕСА_1 близько 00 год. 20 хв. 03.05.2022р., а тому його показання жодним чином не спростовують показань свідка ОСОБА_6 і письмових пояснень свідка ОСОБА_5 та встановлених судом першої інстанції обставин.

Таким чином, аналіз наявних в матеріалах справи доказів в сукупності беззаперечно вказує на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що письмові пояснення свідків, які зазначені у протоколі, містять суперечності суд апеляційної інстанції оцінює як такі, що не є підставою для скасування оскарженої постанови, так суд першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні допитав свідка ОСОБА_6 , а також свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , показання яких суперечностей не містять, є послідовними, логічними, які узгоджуються з іншими доказами у справі, а тому підстав не довіряти цим показанням апеляційний суд не має.

Доводи сторони захисту, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не бачили факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними, так як вбачається із матеріалів справи, а саме наведених в постанові показань цих свідків, останні не стверджували, що безпосередньо бачили як ОСОБА_1 керував автомобілем. Однак, їх показання за хронологією подій узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_6 і таким чином підтверджують повідомлені останнім факти.

Твердження апелянта про те, що рапорт працівника поліції не може бути доказом по даній справі також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки вчинення правопорушення в цьому випадку доведено сукупністю інших наявних у матеріалах справи доказів.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої постанови суду першої інстанції, яка є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя