Справа № 359/9149/22
Провадження № 3/359/4662/2022
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участі особи, яка притягається до відповідальності, адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянки України № НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 ,

в с т а н о в и в :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія АА № 058175 від 30 листопада 2022 року вбачається, що 30 листопада 2022 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого сина ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме дії психологічного характеру: виражалася в його адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю, чим вчинила дії, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що не вчиняла домашнє насильство стосовно свого сина ОСОБА_2 . Так, 30.11.2022 року між нею та її сином ОСОБА_2 виник побутовий конфлікт на підґрунті сварки, яка відбулася напередодні між її цивільним чоловіком та її сином ОСОБА_2 . Її син, поводячи себе агресивно, влаштував із нею сварку, в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. У зв`язку з такими діями свого сина, побоюючись за своє здоров`я, вона викликала працівників поліції, які приїхавши, відібрали від неї письмові пояснення. Під час цієї сварки вони висловлюються один на одного нецензурною лайкою, однак будь-якого психологічного насилля щодо сина вона не чинила. Таким чином, вона жодних протиправних дій по відношенню до сина не вчиняла. Враховуючи вищевикладене особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просила суд дану справу відносно неї закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення та приєднані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Так, структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт правопорушення і суб`єктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адміністративним правопорушенням, є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Таким чином, головною умовою виникнення відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидії домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Виходячи з наведеного формулювання ознак домашнього насильства, обов`язковими ознаками цього правопорушення є, по-перше, вчинення дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, а по-друге, наявність наслідку таких дій: можливість завдання чи завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, із аналізу вищевказаних норм також слідує, що домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Детально дослідивши матеріали адміністративної справи суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки висновок особи, яка склала протокол, про наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення не підтверджується сукупністю доказів, та не спростовує доводів ОСОБА_1 , а, отже, не відповідає вимозі його достатності, що є підставою для закриття провадження по справі.

Як вбачається із матеріалів справи у них міститься також копія протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із подіями, які мали місце 30.11.2022 року близько 17 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 . Це в свою чергу свідчить про обопільність дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Так, у судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт на побутовому рівні, однак протокол про адміністративне правопорушення й додані до нього матеріали не містять викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, яким саме чином висловлювання ОСОБА_1 в ході сварки з ОСОБА_2 могли заподіяти шкоду психологічному здоров`ю чи заподіяли таку шкоду. У протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , та матеріалах справи відсутні докази завдання шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Суддя зазначає, що вчинення ОСОБА_1 , зазначених в протоколі дій за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Водночас доказів дій ОСОБА_1 , які б свідчили про те, що вони доводять потерпілого до стану емоційної невпевненості, втрати здатності захистити себе, матеріали справи також не містять. Також в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що ОСОБА_1 мала на меті заподіяти будь-яку шкоду психічному здоров`ю своєму сину, що нею категорично заперечується. Нецензурні висловлювання ОСОБА_1 у зв`язку із сімейною сваркою не є достатнім доказом домашнього насильства, тобто вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілому.

Таким чином, аналізуючи зазначені вище визначення домашнього насильства та однієї з його форм - психологічного насильства, яке ставиться у вину ОСОБА_1 у відповідності до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя дійшов висновку, що за встановлених обставин у справі, мав місце звичайний короткочасний побутовий конфлікт.

Суддя не встановив і матеріалами справи не доведено, що поведінка ОСОБА_1 була спрямована на обмеження волевиявлення потерпілого, мала ознаки впливу та контролю над потерпілим, що є необхідними для кваліфікації дій як психологічного насильства як форм домашнього насильства в розумінні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відтак, наявність побутового конфлікту, який мав місце за конкретних встановлених судом обставин у справі, не може кваліфікуватись як домашнє насильство в розумінні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи порушення ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, про які вказано в протоколі.

У ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що матеріали справи складені по відношенню до ОСОБА_1 , щодо вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства по відношенню до сина не містять доказів вчинення такого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суддя приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 не охоплюються диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП і не становлять складу адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною статтею, оскільки встановленим є лише факт виникнення конфліктної ситуації між матір`ю та сином.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП по відношенню до свого сина ОСОБА_2 . Тому протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 058175 від 30 листопада 2022 року, складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не доведена.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 173-2 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, приходжу до переконливого висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 30 листопада 2022 року домашнього насильства відносно свого сина не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, як не доведено і наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк