Справа № 303/5304/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
24.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 серпня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 21 червня 2021 року, о 09 годині 35 хвилин, ОСОБА_1 , у місті Мукачеві, по вулиці Університетській, біля будинку №7 Г, керував транспортним засобом марки «DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку в Мукачівський ЦРЛ. Цими діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки на думку апелянта її ухвалено з істотним порушенням вимог КУпАП. На переконання апелянта, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає приписам ст. 256 КУпАП, у справі відсутні пояснення свідків. ОСОБА_1 стверджує, що 21.06.2021 алкогольні напої не вживав, на момент складання проколу був тверезий, з результатами проведеного алкотестування не погоджується, адже на його думку, прилад «Драгер» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, не є сертифікованим. При цьому, у матеріалах справи відсутнє відповідне направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду у закладі охорони здоров`я та акт медичного огляду. Висновки медичного обстеження у апелянта викликають сумніви. Окрім того, вважає, що доданий до матеріалів справи відеозапис є недопустимим та неналежним доказом, оскільки він не є безперервним, отриманий без належного дозволу, без повідомлення особи про відеозйомку, а відомості про відеоматеріал взагалі відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення. На думку апелянта, працівники поліції діяли всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція). Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, оцінивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Русина І. М., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана ОСОБА_1 апеляційна скарга. Разом з тим, 24.11.2022, до апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Русина І. М., у якому він вчергове просить відкласти судовий розгляд на інший день, обґрунтовуючи доводи тим, що його підзахисний ОСОБА_1 перебуває у зоні бойових дій та немає змоги прибути до суду, при цьому адвокат Русин І. М. свою неявку до апеляційного суду обґрунтовує тим, що до 30 листопада 2022 року перебуватиме закордоном. Водночас, жодних доказів (документів) на підтвердження вказаних у клопотанні обставин, а саме: перебування ОСОБА_1 у зоні бойових дій, та свого перебування за межами території України, адвокат Русин І. М. не надав. Апеляційний суд звертає увагу на те, що судові засідання декілька разів відкладались, зокрема: 25.11.2021 (а. с. 50), 20.06.2022 (а. с. 56), при цьому будь-яких доказів про поважність причин неявки ОСОБА_1 до суду адвокатом Русином І. М. жодного разу надано не було. Тому, при вирішенні питання щодо проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Русина І. М., суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення у відповідності до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У статті 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 268567 вказано, що 21 червня 2021 року, о 09 годині 35 хвилин, ОСОБА_1 , у місті Мукачеві, по вулиці Університетській, біля будинку №7 Г, керував транспортним засобом марки «DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку в КНП «Мукачівська ЦРЛ». Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Те, що ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом протоколу та отримав його копію свідчать його підписи.
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 240 від 21.06.2021 підтверджено, що ОСОБА_1 пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння у лікаря КНП «Мукачівська ЦРЛ», за результатами обстеження лікар ОСОБА_2 встановив, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 2).
Зі змісту рапорту старшого лейтенанта поліції Бойко С. В. убачається, що під час несення служби поліцейські зупинили автомобіль марки «DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого порушив правила дорожнього руху. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , у працівників поліції виникла підозра щодо його тверезості у зв`язку з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, водій погодився, освідування пройшов у КНП «Мукачівська ЦРЛ», результат позитивний. При цьому, у рапорті зазначено, що на водія ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 2. 9 «а» ПДР складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсторонено його від керування транспортним засобом (а. с. 3).
У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що поліцейські безпідставно направили його на освідування, факт вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин заперечує. При цьому визнав, що огляд на стан алкогольного сп`яніння він пройшов за допомогою алкотестеру «Драгер», який вперше показав позитивний результат, - 0, 33 % проміле, відтак повторно, - 0, 37 % проміле (а. с. 4).
Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №118663 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять гривень) (а. с. 5).
На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 21.06.2021, яку фіксував працівник поліції на бодікамеру. Так, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов освідування у закладі охорони здоров`я, результат огляду був позитивний 0, 39 % проміле. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заперечував щодо таких результатів. Йому було повідомлено, що за порушення п. 2. 9 «а» ПДР працівники поліції складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто йому було відомо про вчинене ним адміністративне правопорушення.
У матеріалах справи міститься Акт медичного огляду №240 від 21.06.2021, з якого убачається, що у результаті проведення освідування за допомогою приладу «Драгер 5820» ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Так, за результатами освідування, проведеного 21.06.2021 о 10 год 02 хв, ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані - 0, 39 % проміле, при повторному проведенні огляду через 20 хвилин, - результат освідування становив 0, 33 % проміле (а. с. 32).
Докази, які досліджені місцевим судом та перевірені судом апеляційної інстанції є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки жодних порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Бойко С. В. був упереджений, або діяв всупереч встановлених законом порядку та процедури направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що він мав підстави для фальсифікації процесуальних документів або ж обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні будь-які докази як у матеріалах справи, так їх не додано до апеляційної скарги, і на такі не посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі. Окрім того, не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час зупинки та оформлення щодо нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
При цьому, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря КНП «Мукачівська ЦРЛ» ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування водія у нетверезому стані були підстави для фальсифікації вищевказаного документу, а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар при виконанні своїх посадових обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи апелянта про те, що прилад «Драгер» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, оскільки він не є сертифікованим в Україні. Відхиляючи ці твердження, суд апеляційної інстанції на підставі наявних доказів, які досліджені та оцінені належним чином, констатує, що огляд проводився за згодою ОСОБА_1 , разом з тим, доказів на підтвердження того, що водій просив чи вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Drager Alcotest 5820» безпосередньо перед проведенням огляду чи після такого, у матеріалах справи не міститься.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.
Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких належить і Drager Alcotest 5820, включені до вказаного переліку.
Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.
Пунктом 1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.
Відповідно до даних органу з оцінки відповідності ДП «Український медичний центр сертифікації» сертифікат відповідності від 08.06.2018 №UA.TR.039.645 виданий уповноваженому представнику ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» на медичні вироби «Газоаналізатори Drager Alсotest», у тому числі на газоаналізатор Drager Alcotest 5820, код за каталогом:83 24 921.
Таким чином, суд доходить висновку, що газоаналізатори виробництва Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких відноситься і газоаналізатор Drager Alcotest 5820, який використовується патрульною поліцією та перебуває в експлуатації у медичних закладах, може експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Тобто, газоаналізатор «Драгер 5820» був дозволений для проведення освідування на території України.
Отже, освідування ОСОБА_1 проведено у відповідності до норм чинного законодавства, уповноваженою особою, у порядку, встановленому законом, оскільки алкотестер «Драгер 5820», який є допустимим та сертифікованим для проведення такого огляду, а тому доводи в цій частині є необґрунтованими та оцінені апеляційним судом як намагання апелянта ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Доводи адвоката Кабація В. І. про те, що відеозапис, який міститься у матеріалах справи, також не може слугувати належним доказом, оскільки він не є безперервним, - апеляційний суд не визнає слушними, адже свого підтвердження вони не знайшли і спростовуються достовірними та достатніми доказами, що свідчать про те, що ОСОБА_1 порушені вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинено адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак, у результаті дослідження та перевірки наявних у матеріалах справи доказів, у апеляційного суду відсутні підстави вважати відеозапис сфальсифікованим, а доводи апелянта слушними. Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, при цьому, він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Щодо доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає приписам ст. 256 КУпАП, у справі відсутні пояснення свідків, апеляційний суд звертає увагу на зміст ч.2 ст.266 КУпАП якою визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в закладі охорони здоров`я. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. З матеріалів справи убачається, що процедура проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 фіксувалася на бодікамеру працівників поліції, тому залучення двох свідків заданих обставин не було доцільним.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у справі доказів направлення ОСОБА_1 на освідування до медичного закладу не є підставою для скасування постанови, оскільки вказана обставина не спростовує факту перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля у стані алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта про те, що до матеріалів справи не долучений відповідний акт медичного огляду, є надуманими, оскільки наявний акт медичного огляду №240 від 21.06.2021, з якого убачається, що у результаті проведення освідування за допомогою приладу «Драгер 5820» ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, підтверджує те, що доводи в цій частині є такими, що спростовуються наявними доказами.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння, проведений щодо ОСОБА_1 у медичному закладі є таким, що відповідає законодавчо встановленим до нього вимогам, з огляду на наявність у справі відеозаписів нагрудної камери поліцейських, у яких зафіксовано процес походження водієм відповідного огляду.
Позиція ОСОБА_1 щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Русин І. М., не з`являючись та не з`явившись до апеляційного суду на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН