Номер провадження: 33/813/1404/22
Номер справи місцевого суду: 504/3196/22
Головуючий у першій інстанції Якимів А. В.
Доповідач Калініна О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2022 року Одеський апеляційний суд у складі судді Калініної О.В., при секретарі Чепрас А.І. за участю адвоката Боровик А.О. , особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.11.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.11.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2465 гривень.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.11.2022 року та провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-10 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що постанова суду є упередженою та постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що він сумлінно виконував свої службові обов`язки , в т.ч. кожного понеділка проводив заняття із особовим складом водіїв військової частини НОМЕР_1 з приводу адміністративної та кримінальної відповідальності за порушення ПДР.
29.06.2022 року отримав подяку за сумлінне виконання службових обов`язків.
28.09.2022 року йому було відмовлено у прийнятті рапорту про переведення до військової частини НОМЕР_2 . Цього ж дня о 08.30 год. при шикуванні всього особового складу він намагався провести заняття , однак під час виступу його було перервано та повідомлено , що ним погано підготовлено матеріали. Після чого йому було наказано зібрати свої речі з кабінету КТП, який був його робочим місцем та залишити КТП . На питання щодо нового робочого місця отримав некоректне висловлювання.
Починаючи з 01.10.2022 року по 07.10.2022 року він звертався на гарячі лінії до громадської організації Юридична сотня- допомога військовослужбовцям, міністерства оборони України , ВМС , адміністрації президента на незаконні дії командира щодо відмови у переведенні, позбавлення його робочого місця та ненадання робочого кабінету для виконання своїх службових обов`язків.
Суд не дав оцінку тим обставинам , що після написання ним рапорту про переведення до іншої військової частини, йому у військовій частині НОМЕР_1 створюють нестерпні умови для проходження військової служби, навмисно вигадуються якісь порушення, невиконання наказів, проводяться службові розслідування та знімаються всі надбавки до заробітної плати.
Суд не врахував його пояснень що до 28.09.2022 року ним кожного понеділка проводились заняття з приводу адміністративної та кримінальної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та ніяких нарікань не було.
Він не відмовлявся виконувати законні вимоги командира військової частини НОМЕР_1 , а навпаки пояснив, що наказ виконає , тільки прохав надати робоче місце, з відповідним обладнанням та літературою для виконання службових обов`язків.
Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання про витребування доказів , інформації щодо поданих ним звернень на гарячу лінію, фактично позбавив можливості підтвердити свою позицію щодо відсутності умов для виконання наказу, які сам же командир і створив.
Пояснювальні, які містяться в матеріалах адміністративної справи підтверджують лише факт не проведення заняття, в них взагалі відсутні посилання про відмову виконувати наказ та причини не проведення заняття.
Вказує, що особи, які надали пояснювальні записки, знаходяться у прямому підпорядкуванні особі, що склала протоколу, тому є можливість бути підданими впливу зі сторони свого прямого керівника.
Командир військової частини не забезпечив його робочим місцем та умовами для виконання наказу та позбавив можливості його виконання, оскільки наказав зібрати всі речі , а саме: відповідне обладнання, методичну літературу для підготовки до заняття та покинути кабінет.
Матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували сам факт відкритої відмови- непокори, або факт умисної відмови від виконання наказу командира. Таким чином неможливо встановити одну із складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-10 КУпАП, а саме наявність вчинення відкритої або умисної відмови від виконання законних вимог командира.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та адвокат Боровик А.О. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.
Мотиви Суду.
У відповідності до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Ретельно перевіривши кожен із доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує наступне.
Розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюється з дотриманням принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду справи дотримався як вказаних принципів, так і вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП. Судом повно і об`єктивно з`ясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, надано належну оцінку доказам, які були надані до суду.
Як слідує із постанови суду від 02.11.2022 року , судом встановлено, що 06.10.2022 о 15:00 год. підчас проведення підсумків бойової підготовки та навчання у ВЧ НОМЕР_1 за вересень 2022 лейтенанту ОСОБА_1 присутності офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 та командирів підрозділів було доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2022 №48 «Про підсумки експлуатації техніки та озброєння у вересні 2022 року», відповідно до якого йому поставлено завдання спланувати та провести до 09.10.2022 заняття із особовим складом водіїв військової частини НОМЕР_1 з приводу адміністративної та кримінальної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Однак, усупереч відданому наказу, станом на 17.10.2022 заняття лейтенантом ОСОБА_1 не було сплановано та проведено, відомості не здані. Завдання було перепризначене на іншу особу Військова частина НОМЕР_1 забезпечена необхідною методичною літературою, та необхідним обладнанням та робочими місцями для підготовки до заняття. Повідомлень про неможливість виконання наказу з поважних причин не надходило.
Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти особливий період.
З викладених обставин, лейтенант ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби на порушення своїх статутних обов`язків, відмовився виконувати законні вимоги командира військової частини НОМЕР_1 , що виявилось у не проведенні заняття з особовим складом водіїв з приводу адміністративної та кримінальної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172- 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 судом обґрунтований наявними у справі доказами, а саме :
-протоколом про адміністративне правопорушення №1032/61 від 18.10.2022 року ;
-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 17.10.2022 року про те, що ОСОБА_1 було доведено 06.10.2022 року наказ провести заняття з кримінальної та адміністративної відповідальності за порушення ПДР, станом на 10.10.2022 року заняття ним не було проведено;
-письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 17.10.2022 року про те, що наказ командира був доведений до ОСОБА_1 06.10.2022 року , станом на 10.10.2022 року заняття проведено не було;
-письмовими поясненнями ОСОБА_4 17.10.2022 року про те , що ОСОБА_1 було наказано провести заняття з адміністративної та кримінальної відповідальності за порушення ПДР до 09.10.2022 року , наскільки йому відомо , дане заняття вчасно проведено не було.
Як видно із матеріалів справи, від підпису протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 відмовився, при складанні протоколу від надання пояснень відмовився , чим на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами.
Зміст протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Письмовий наказ командира частини № 48 від 30.09.2022 року наявний у матеріалах справи.
Суд у постанові навів оцінку доказам та ретельно проаналізував доводи ОСОБА_1 на свій захист, та навів мотиви їх відхилення.
Суд зазначив , що ОСОБА_1 не оспорював обізнаності з вимогами командира частини про необхідність проведення занять, не оспорював, що такі вимоги є законними, а він є особою, що зобов`язана ці вимоги виконати, тобто уповноваженим суб`єктом виконання вимог командира. Заперечення ОСОБА_1 стосувались виключно неможливості виконання вимог командира через відсутність у нього робочого місця кабінету та методичної літератури і засобів та умов для проведення вказаного заняття, що належними доказами не доведено.
ОСОБА_1 не надано жодного доказу звернення до начальника військової частини з рапортами про неможливість виконати його вимоги чи про продовження строків виконання наказу.
Такі висновки суду ґрунтуються на досліджених судом першої інстанції доказах і не спростовані під час апеляційного розгляду , де була досліджена інформація щодо скарг ОСОБА_1 на гарячі лінії громадських організацій та державних установ, отримана від військової частини за клопотанням апелянта та допитані в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , письмові пояснення яких були додані до протоколу та взяті судом першої інстанції до уваги при прийнятті рішення. Свідок ОСОБА_5 пояснив , що не пам`ятає, щоб складав письмові пояснення , проте не спростував належність йому підпису на письмових поясненнях , що містяться у справі та не спростував викладену в них інформацію. Свідки підтвердили обставини , викладені у їх письмових пояснювальних, спростовували доводи ОСОБА_1 про ненадання йому робочого місця після переміщення з КТП .
З додаткових доказів, що були дослідженні під час апеляційного розгляду не вбачається об`єктивного підтвердження, що складання протоколу стало наслідком упередженого ставлення до ОСОБА_1 з боку командира військової частини та заступника командира військової частини з озброєння , що виникло після написання ним рапорту на переведення, як на те вказує апелянт. Не вбачається такої обставини і з доказів, що були предметом дослідження суду першої інстанції.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 зазначав, що причиною невиконання було незабезпечення його робочим місцем після 28.09.2022 року , поряд з цим вказував на те, що у нього були напрацьовані плани- конспекти , так як він щопонеділка проводив заняття з водіями , проте якість підготовки до заняття не влаштувала командира і він доручив проведення заняття іншому військовослужбовцю.
ОСОБА_1 не спростував те , що був обізнаний з наказом командира військової частини про проведення до 09.10.2022 року заняття з особовим складом водіїв, з рапортом про неможливість виконати наказ до вказаного строку до командира військової частини не звертався. Натомість подавав скарги на гарячу лінію громадської організації , МОУ, ВМС.
Разом із тим , такі дії ОСОБА_1 не можна визнати відповідними до вимог ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і вони не спростовують висновки суду .
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не виказував прямої відмови виконувати наказ командира, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення є безґрунтовними, оскільки невиконання наказу полягає не тільки у відкритому висловленні прямої відмови виконувати наказ а і, як зазначає сам апелянт в апеляційній скарзі полягає у невиконанні дій, які мали бути виконані згідно з наказом чи у виконанні таких дій з порушенням встановлених наказом строків та інших обов`язкових умов їх виконання.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані йому докази у своїй сукупності та вмотивував свої висновки.
Твердження апелянта про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП слід визнати необґрунтованими.
Дотримався суд і загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначених ст. 33 КупАП.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду від 02.11.2022 року без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.11.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Копію постанови направити учасникам справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя О.В. Калініна