Справа №579/1526/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/22/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Могиленець А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 579/1526/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 28.09.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1

визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3, ч. 1 ст. 160 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу правопорушень, оскільки суддя з власної ініціативи вказав у постанові про порушення нею вимог п.п. 9 п. 2-2 ПКМУ № 1236 від 09.12.2020, хоча працівник поліції у протоколі послався на п.п. 14 п. 2 ПКМУ № 1236, якого на час складання протоколу не існувало. Правопорушення вона не вчиняла і обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту відбувалось за межами будь-якої будівлі на відкритій території ринку, а усі продавці перебували у масках. Вона не має найманих працівників. В матеріалах справи не зазначено, що велась відео/фото зйомка, а також про приєднання відео та фото фіксацію, протокол має виправлення місяця на «08» і не містить місця та часу вчинення правопорушення.

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 28.09.2021 ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3, ч. 1 ст. 160 КУпАП, і на неї накладений штраф в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн без конфіскації предметів торгівлі. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, 16.08.2021 о 10:00, будучи суб`єктом господарювання, а саме, фізичною особою - підприємцем, ОСОБА_1 не забезпечила своїх продавців засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, що закривають ніс та рот, під час реалізації продуктів харчування по АДРЕСА_2 , чим порушила вимоги п.п. 9 п. 2-2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. 16.08.2021 о 10:00, 17.08.2021 о 09:00, 18.08.2021 о 08:30, 19.08.2021 о 08:20, 22.08.2021 о 10:23 ОСОБА_1 здійснювала торгівлю з рук продуктами харчування (кавун, диня, цибуля) на автопарковці м. Кролевець, вул. Лесі Українки, на території біля КП Центральний ринок Кролевецької міської ради, чим вчинила правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 160 КУпАП.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП). При цьому адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 529294 від 16.08.2021, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом господарювання, не забезпечила своїх продавців засобами індивідуального захисту під час реалізації продуктів харчування, чим порушила вимоги п.п. 9 п.2-2 ПКМУ № 1236 від 09.12.2020 та відповідно вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Разом з тим, висновки судді суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за обставин, викладених у постанові є необґрунтованими, належним чином не умотивовані та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою (ст. 255 КУпАП), а згідно ч. 1 і 2 ст. 256 цього Кодексу у протоколі зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. При цьому суддя суду першої інстанції у своїй постанові констатував, що (цитата) «протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою посадовою особою, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а викладена в протоколі серія ВАБ № 529094 від 16.08.2021 фабула адміністративного правопорушення відображає всі істотні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП».

Однак адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП (в редакції закону, що діяла на момент вчинення правопорушення) настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а згідно ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України; у рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них.

Вказані у ПКМУ правила і є тими обмеженнями, за порушення яких і встановлена відповідальність ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією нормою закону потрібно посилатись на конкретні пункти правил (нормативно-правовий акт чи підзаконний нормативно-правовий акт), які безпосереднього регулюють відносини щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм на час вчинення правопорушення.

Суддя суду першої інстанції визнав ОСОБА_1 винною у порушенні п.п. 9 п. 2-2 ПКМУ № 1236 від 09.12.2020 - не забезпечення суб`єктом господарювання засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, що закривають ніс та рот, під час реалізації продуктів харчування.

Постанова судді повинна містити, крім іншого: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (ч. 2 ст. 283 КУпАП).

Ухвалюючи своє рішення, суддя суду першої інстанції не дотримався вимог закону, а саме не обґрунтував і не умотивував належним чином свої висновки у процесуальному рішенні з приводу зміни нормативного акту та об`єктивної сторони правопорушення de jure, хоча «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251 і ст. 280 КУпАП).

Суддя суду першої інстанції у своїй постанові самостійно визначив нормативний акт - п.п. 9 п. 2-2 ПКМУ № 1236 від 09.12.2020, який порушила ФОП ОСОБА_1 , але відомості про який відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 529094 від 16.08.2021, який у свою чергу, як зазначалось вище, на думку судді відповідає вимогам закону, а викладена у ньому фабула правопорушення відображає всі істотні ознаки ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, включаючи нормативно-правовий акт. При цьому суддя суду першої інстанції не зробив жодного висновку щодо порушення ОСОБА_1 - п.п. 14 п. 2 ПКМУ № 1236 від 09.12.2020, який вказаний у цьому протоколі, що прямо суперечить «принципу правової визначеності», закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку». «Національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Незважаючи на те, що у протоколі зазначений підпункт та пункт ПКМУ від 09.12.2020 № 1236, який не діяв на час вчинення правопорушення, суддя суду першої інстанції на власний розсуд самостійно конкретизував зміст протоколу і визначив інший підпункт та пункт ПКМУ, застосувавши норму, яка діяла на час вчинення правопорушення.

Відповідно ст. 94 Конституції України, Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.

Відповідно ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Вказана правова позиція ЄСПЛ стосується випадків, коли уповноважені на розгляд справ про адміністративні правопорушення особи на власний розсуд визначають підпункт пункту чи пункт нормативно-правового акту або ж у інший спосіб редагують фабулу правопорушення.

Необхідно зауважити, що порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому слід враховувати, що у справі цей протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері захисту населення України від інфекційних хвороб (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення через недотримання вимог процесуального закону - не зазначення нормативно-правового акту (диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, що передбачають конкретні обов`язки людей щодо карантину, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм), який кореспондується з конкретним підпунктом/пунктом ПКМУ від 09.12.2020 № 1236, апеляційний суд визнає недійсним (недопустимим доказом), тому і усі інші похідні від нього докази, є недопустимими доказами (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу незаконного і безпідставного притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 160 КУпАП, то апеляційний суд вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП суддя суду першої інстанції виходив з того, що остання здійснювала торгівлю з рук продуктами харчування (кавун, диня, цибуля) на автопарковці в м. Кролевець на вул. Лесі Українки біля КП Центральний ринок Кролевецької міської ради.

Разом з тим, будучи допитаною в апеляційному суді як свідок, директор КП Центральний ринок Кролевецької міської ради ОСОБА_4 пояснила, що територія, на якій ФОП ОСОБА_1 здійснювала торгівлю, є територією ринку і не є автопарковкою. На цій території здійснюють торгівлю із т/з.

Вказані показання директора ринку об`єктивно підтверджуються копією державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 284407, згідно якого земельна ділянка площею 0,0269 га кадастровий № :01007:0220 передана в постійне користування КП «Кролевецький міський центральний ринок», цільове призначення ринкова інфраструктура для розміщення парковок автотранспорту.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, згідно одного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 здійснювала торгівлю на території ринку, а у іншому - на автопарковці, яка до речі є територією ринку і використовується для торгівлі з автотранспорту.

Допитаний як свідок ОСОБА_5 (ДОП ВП № 1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області) не зміг пояснити апеляційному суду, чия територія, де торгувала ОСОБА_1 і чи відноситься ця територія до ринку.

Що стосується інших доказів у справі, зокрема відео-файлів на DVD-R та фото таблиць, то останні також не спростовують показань ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідальність за ч. 1 ст. 160 КУпАП настає у разі торгівлі в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях і об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини в сфері торгівельної діяльності. Об`єктивною стороною правопорушення є торгівля з рук у невстановлених місцях.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ст. 251 КУпАП). При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно ст. 8 КУ, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). «Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), тому ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3, ч. 1 ст. 160 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні саме цих правопорушень встановлено не було, тому постанову судді не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, що тягне за собою її скасування через неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 28.09.2021 відносно ОСОБА_1 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити через відсутність складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3, ч. 1 ст. 160 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов