Справа № 308/3788/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2022 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-10 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 496,20 грн.

Відповідно до постанови, - 19.03.2022 року, близько 20 год. 00 хв., заступник командира 2СБ в/НОМЕР_1 НГУ - лейтенант ОСОБА_1 , перебуваючи на території охороняємого об`єкта НОМЕР_2, в районі населеного пункту Воловець, в умовах особливого періоду, відмовився виконувати законний наказ командира батальйону - підполковника ОСОБА_2 про відбуття до штабу військової частини 3115 м. Ужгород, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 172-10 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КпАП України, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п.44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Всупереч цьому, судом не вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КпАП України, а тому висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч ч.2 ст.172-10 КпАП України, а саме у тому, що ОСОБА_1 , перебуваючи на території охороняємого об`єкта НОМЕР_2, в районі населеного пункту Воловець, в умовах особливого періоду, відмовився виконувати законний наказ командира батальйону - підполковника ОСОБА_2 про відбуття до штабу військової частини 3115 м. Ужгород, суд першої інстанції послався на протокол про військове правопорушення НГ № 15/003 від 22.03.2022 року, висновок службового розслідування від 21.03.2022 року, наявнні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 від 20.03.2022 року та інші матеріали справи.

Згідно ч. 2 ст. 172-10 КпАП України настає, за відмову від виконання законних вимог командира (начальника) вчинену в умовах особливого періоду.

Разом з тим суд першої інстанції, постановляючи постанову від 30 березня 2022 року, не дослідив належним чином, чи дійсно була відмова ОСОБА_1 від виконання наказу.

Водночас, з матеріалів справи та письмових пояснень про адміністративне правопорушення слідує, що наказ командира ОСОБА_5 був виконаний 20.03.2022

З огляду на те, що ОСОБА_1 своє вини у вчиненні інкримінованому йому правопорушенні не визнав, та пояснив, що не відмовлявся від виконання такого, але лише уточнював чи є наказ або розпорядження письмове чи усне військової частини 3115 про відрядження його у м. Ужгород з смт. Воловець.

В силу приписів ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Тож, на думку суду, матеріали адміністративної справи не містять доказів, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-10 КУпАП, а отже і доводили винуватість поза розумним сумнівом.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП- за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247,294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага