ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/1553/22Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 33/817/636/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 12 грудня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за участю захисника особи, що притягується до адмінвідповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Василишина К. В., апеляційну скаргу на постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТзОВ Поділля с. Стриївка Тернопільського району, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2022 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі особа, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що відповідно до п. 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, в працівника поліції під час проведення огляду на місці зупинки виникає обов`язок скласти акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де серед іншого вказується назва, номер спеціального технічного засобу, результати огляду на стан сп`яніння та позицію особи щодо погодження чи не погодження із результатами тестування. Однак, працівники поліції акт огляду на місці зупинки не складали та у матеріалах справи він відсутній.

Стверджує, що сама по собі квитанція про результати огляду не є належним та допустимим доказом перебування у стані алкогольного сп`яніння без акту огляду.

Посилається на те, що у квитанції про результати огляду не зазначено місце проведення огляду та не вказано, до якого саме протоколу проводилось дане тестування.

Наголошує на тому, що, як вбачається із нагрудних камер працівників поліції, останні запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння виключно на місці зупинки, пропозиції проїхати у найближчий медичний заклад не було. При цьому вказує, що він був не згідний із результатами тесту. Зазначає, що оскільки працівники поліції порушили визначений порядок проходження огляду, висновок тесту для встановлення стану алкогольного сп`яніння від 08.09.2022, проведеного за допомогою алкотестера Драгер, не може вважатись достатнім та допустимим доказом його вини.

Також, на думку апелянта, не може вважатись доказом його вини і відеозапис, який долучений до матеріалів справи, оскільки відсутнє безперервне відео зупинки транспортного засобу від моменту зупинки транспортного засобу до проходження ним огляду на стан сп`яніння.

Звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння проводився вже після складення протоколу. На це вказують відомості протоколу, який складений о 10 год. 15 хв., в той час, коли огляд відповідно до квитанції проводився о 10 год. 27 хв. Таким чином, протокол сам по собі та в сукупності з іншими доказами не може слугувати підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Його захисник адвокат Василишин К. В. зазначив, що його підзахисному відомо про місце та час слухання справи і він не заперечує проти слухання справи у його відсутності.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника адвоката Василишина К. В., який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Проте, суд не в повній мірі дотримався даних вимог закону, зокрема, поза його увагою залишилось те, що поліцейські при проведенні огляду водія на стан алкогольного спяніння порушили встановлений законом порядок його проведення, що відобразилось, в тому числі, на складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає, та не може бути перекладений на суд.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція № 1376).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №179639 від 08 вересня 2022 року, 08.09.2022 о 10 год. 12 хв. в с. Чернихівці по вул. Центральна Тернопільського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ-САЗ 3508, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а ПДР України.

Як вбачається із змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, ця стаття, окрім іншого, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій на вимогу поліцейського повинен пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП та передбачений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 року) та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735 від 9 листопада 2015 року) і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція № 1395 від 07 листопада 2015 року).

Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу Х Інструкції № 1395 від 07 листопада 2015 року, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 3 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Однак, жодних ознак сп`яніння не вказано в складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який є основним джерелом доказу наявності складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 4 Порядку направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Проте в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що поліцейські після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння складали акт огляду в двох примірниках та відповідно один з них вручили ОСОБА_1 .

Крім цього, в разі наявних підстав для проведення огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя, встановлених ч. 3 ст. 266 КУпАП, відповідно до п. 6 Порядку направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 року водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

Проте, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису із нагрудних камер поліцейських, працівники поліції не роз`яснили порядок та процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, у тому числі те, що у випадку незгоди із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу особа може пройти огляд також у найближчому закладі охорони здоров`я та відповідно не запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд в медичному закладі. Дана обставина також підтверджується складеним відносно порушника протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому відсутні відомості про те, що від працівників поліції ОСОБА_1 надходила пропозиція проїхати в заклад охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Також суд апеляційної інстанції враховує те, що у відповідності до Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року поліцейський видає особі, яка підлягає огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, в якому зазначає підстави такого огляду, якими, в свою чергу, є одна чи кілька ознак спяніння, визначених у п. 3 вищевказаної Інструкції (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці). Форма такого направлення встановлена п. 8 розділу II Інструкції та наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Лише наявність вказаного направлення в матеріалах справи є відповідним доказом дотримання встановленої процедури огляду водія на стан спяніння.

За відсутності відповідного направлення, передбаченого ст. 266 КУпАП та Інструкцією № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, пропозиція пройти огляд на стан спяніння у відповідному закладі охорони здоровя не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку процедури, встановленої чинним законодавством.

Отже, оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоровя є обовязковим, оскільки огляд водія у закладі охорони здоровя проводиться не поліцейськими, а лікарем.

Якщо після оформлення направлення водій відмовляється від проведення медичного огляду в закладі охорони здоровя, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння водія і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку № 1103 від 17.12.2008 року, пункт 6 розділу Х Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року).

Однак, у матеріалах справи таке направлення не міститься, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли ОСОБА_1 у найближчий заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Вищенаведене свідчить про те, що працівниками поліції було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, затвердженого постановою КМУ 17.12.2018 №1103, не враховано цього і місцевим судом.

Крім того, у відповідності до ст. ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки.

Вказані вимоги при складанні протоколу працівниками поліції теж були порушені.

Згідно долученої до протоколу роздруківки тестування вбачається, що за результатами тесту на стан сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено 0,82 % проміле алкоголю в крові. Зазначено, що тест проводився за допомогою приладу Драгер Алкотест 6820.

Однак працівником поліції ні перед проведенням такого огляду не надано свідоцтво про повірку вищевказаного алкотестера особі для ознайомлення, ні після оформлення адмінматеріалів цей документ не долучено до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, з огляду на відсутність вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ААБ №179639 від 08.09.2022 ознак алкогольного сп`яніння, відсутність складеного акту огляду та направлення, відсутність належного свідоцтва про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки, за допомогою якої ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, та того, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 те, що у випадку незгоди із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу особа може пройти огляд також у найближчому закладі охорони здоров`я та відповідно не запропонували йому пройти такий огляд в медичному закладі, - підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні Маліж проти Франції від 23 вересня 1998 року Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.

За таких обставин вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283,284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З урахуванням зазначеного суддя апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення судом першої інстанції вимог КУпАП, які унеможливили встановлення всіх фактичних обставин, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суддею суду апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції при визнанні останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, - постанова судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2022 р. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір згідно квитанції №23 від 04 листопада 2022 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба