КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/259/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Швець Юлії Вікторівни на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 червня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року - задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 18 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 червня 2021 року.

12 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на Конституцію України, ряд рішень Конституційного Суду України, практику ЄСПЛ, статті 459-467 КПК України, ОСОБА_1 зауважувала, що порядок провадження за нововиявленими обставинами, передбачений в КПК України, підлягає застосуванню при розгляді її заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення.

Вказала, що існують нововиявлені обставини, які мають істотне значення для об`єктивного та правильного вирішення даної справи в цілому та які не були відомі суду на час судового розгляду і доводять неправильність постанови суду, а саме відсутність у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, в якому зафіксовано дані, що стали підставою для складення адміністративного протоколу відносно неї.

Посилалася на те, що замість відеозапису, на якому зафіксовано дійсні обставини, що слугували підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, працівниками поліції до суду було надано диск з двома короткими за хронометражем відеофайлами, які не мають жодного відношення до порушення нею правил дорожнього руху або зі змісту яких можливо було б встановити наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення, вину ОСОБА_1 в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись з указаною постановою захисник ОСОБА_1 - Швець Ю.В. 20 вересня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови місцевого суду, вказану постанову скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції посилається на те, що копія вказаної постанови у встановлені законом строки ні їй, ні її захиснику не направлялась, про існування постанови суду остання дізналась лише 16 вересня 2021 року.

Дослідивши матеріали справи та встановивши викладені в апеляційній скарзі обставини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, врахувавши, що копія оскаржуваної постанови скаржником отримана лише 16 вересня 2021 року, суд доходить висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Уважає, що вказана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

У мотивування скарги зазначає, що заявниця, звертаючись із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, вказувала на наявність обставин, що існували на час розгляду Оболонським районним судом м. Києва її справи, але не були відомі суду, оскільки якби суд, розглядаючи дану справу, знав про відсутність відеозапису скоєного правопорушення (відеофіксацію з камер поліцейського), а відтак і відсутність доказів винуватості ОСОБА_1 , судом було б прийнято інше рішення у дані справі.

Уважає, що вирішуючи питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами, суддя формально підійшов до питання перевірки підстав, передбачених статтею 459 КПК України.

В оскаржуваній постанові, на думку скаржника, не наведені мотиви, на підставі яких зроблено висновок про відсутність таких підстав, а саме з яких мотивів обставини, визначені заявником, судом не визнаються нововиявленими, а також не надана правова оцінка даним обставинам у контексті їх можливого впливу на правильність постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначаються відповідним процесуальним законом, зокрема у справах про адміністративні правопорушення визначаються Кодексом України про адміністративні правопорушення, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Конституційний суд України у рішенні № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Водночас глава 241 КУпАП передбачає перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення, в тому числі шляхом їх перегляду за нововиявленими обставинами чинний КУпАП не передбачає.

При цьому, норми КПК України не можуть бути застосовані за аналогією закону, оскільки регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і не поширюють свою дію на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Отже, місцевий загальний суд не наділений повноваженнями щодо перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили.

При цьому посилання скаржника на можливість перегляду за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та застосування положень статей 459, 460 УПК України є недоречними з огляду на неврегульованість цього питання у КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).

Проте, такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, як помилково вважає захисник, а пов`язані зі змістом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій вжито термін «кримінальне обвинувачення». Зокрема ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи … незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А стаття 2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

У вказаних вище справах заявники були притягнуті до адміністративної відповідальності і скаржилися до ЄСПЛ в тому числі на порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині несправедливості провадження та свавільності судових рішень, а уряди держав заперечували проти розгляду цих заяв, мотивуючи тим, що провадження у справах заявників було адміністративним, а тому положення ст.6Конвенції до їх заяв не застосовні, бо провадження щодо заявників не стосувалось визначення «кримінального обвинувачення» щодо них.

На спростування таких доводів ЄСПЛ зробив висновки, що провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції з метою поширення її гарантій на заявників. Саме такі висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справах: «Надточій проти України» (п.п.17,22,29); «Лучанінова проти України» (п.п.38,39,40); «Гурепка проти України» (п.п.53,55).

Тобто, у наведених справах відсутні висновки про можливість застосування процедури перегляду постанов у справах про адміністративні правопорушення за правилами кримінального процесуального закону, а зазначається лише про поширення встановлених Конвенцією загальних гарантій щодо осіб під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

У справі «Гурепка проти України» ЄСПЛ дійшов висновку про порушення статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції з огляду на те, що КУпАП (в редакції станом на 1998 рік) передбачав, що процедура перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення могла бути ініційована лише прокурором або головою вищестоячого суду. Така процедура не була доступна стороні та не залежала від його волі і аргументів, а тому не була достатньо ефективним засобом захисту для цілей Конвенції (пункт 60 рішення ЄСПЛ).

На даний час КУпАП надає стороні можливість оскаржити в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, що є справедливим і повністю відповідає статті 2 Протоколу №7 до Конвенції щодо права кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 скористалася своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, згідно якої вона визнана винною за частиною першою статті 130 КУпАП і така процедура дотримана.

Враховуючи викладене, постанова Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки перегляд судових рішень у справах про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами нормами КУпАП не передбачений і місцевий загальний суд не наділений повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили у справах про адміністративні правопорушення.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції помилково виходив з того, що заява про перегляд, подана громадянкою ОСОБА_1 , не містить в собі викладу обставин, які відповідно до кримінального процесуального закону (у разі застосування аналогії закону) визнаються нововиявленими, проте такий висновок місцевого суду не призвів до ухвалення помилкового рішення та неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

При цьому, місцевим судом обґрунтовано зауважено, що незгода ОСОБА_1 з прийнятим Оболонським районним судом м. Києва 18 лютого 2021 року рішенням у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП у справі №756/434/21, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 червня 2021 року, не є підставою для відкриття провадження за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтею 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Швець Юлії Вікторівни - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Швець Юлії Вікторівни - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль