Справа № 308/4044/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
19.07.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Васильчука А. Ю., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Васильчук А. Ю.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, документ, що посвідчує особу паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 31.07.2017 року, дійсний до 31.07.2027,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 коп на користь держави.
Згідно з постановою, 23 березня 2022 року, о 22 год 00 хв, ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «ВШ-кордон» на ділянці відповідальності ВІПС «Ужгород» (тип А) відділу прикордонної служби «Ужгород» на напрямку №299 прикордонного знаку 20 м до державного кордону при спробі незаконного перетину державного кордону з України до Словацької Республіки у складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги cт. 9 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Васильчук А. Ю., вважає оскаржувану постанову незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що місцевий суд не дав належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, відтак дійшов передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. На думку апелянта, наявні у справі процесуальні документи не відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, відтак їх не можна вважати належними доказами. Так, ані у протоколі про адміністративне правопорушення, ані у постанові суду не вказано, у чому саме полягає суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Васильчука А. Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у розгляді справи бере участь його захисник, адвокат Васильчук А. Ю., апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 , що передбачено вимогами ст. 294 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність судового рішення апеляційний суд відхиляє, враховуючи такі обставини.
Так, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №012061, 23 березня 2022 року, 23 березня 2022 року, о 22 год 00 хв, ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «ВШ-кордон» на ділянці відповідальності ВІПС «Ужгород» (тип А) відділу прикордонної служби «Ужгород» на напрямку №299 прикордонного знаку 20 м до державного кордону при спробі незаконного перетину державного кордону з України до Словацької Республіки у складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги cт. 9 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. З протоколу убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що зміст протоколу йому відомий, послуг захисника не потребує, доповнень та зауважень щодо процесуального документу не має, копію його отримав.
Викладені у протоколі обставини підтверджуються у тому числі іншими доказами, які містяться у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне затримання від 23.03.2022 (а. с. 4), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів (а. с. 5), зі змістом яких ОСОБА_1 ознайомлений, що підтверджується його особистими підписами; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який вказав, що намагався перетнути державний кордон України, щоб виїхати з родиною (а. с. 7), рапортом першого заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Ужгород» (тип А) відділу прикордонної служби «Ужгород» майора ОСОБА_2 (а. с. 8), актом опитування затриманої особи від 23.03.2022 (а. с. 9).
Зазначені вище докази є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення спроба незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено жодних даних, які би давали підстави вважати, що перший заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Ужгород» (тип А) відділу прикордонної служби «Ужгород» майор Шаленик Р. М. була упереджена при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що у неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд доходить висновку про те, що перший заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Ужгород» (тип А) відділу прикордонної служби «Ужгород» майор ОСОБА_2 при виконанні своїх функціональних обов`язків не виходила за межі наданих їй повноважень.
Водночас, апеляційним судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які би призвели до визнання ним вини та підписання протоколів про адміністративне правопорушення та затримання й інших документів, які містяться у матеріалах справи.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що ані у протоколі про адміністративне правопорушення, ані у постанові суду не вказано, у чому саме полягає суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а наявні у справі докази не можна визнати належними, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
Дослідивши кожен окремий доказ на предмет належності та допустимості, апеляційний суд вважає, що вищевказані твердження слід визнати необґрунтованими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, позаяк містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказів у справі, оскільки містить інформацію як про подію адміністративного правопорушення, так і про особу, яка його вчинила.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджуються й іншими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми, у достовірності яких у апеляційного суду сумнівів не виникає, адже зібрані вони відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено.
Поряд з цим, жодного доказу, який би ставив під сумніви правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ні ОСОБА_1 , ні його захисником, адвокатом Васильчуком А. Ю. у суді першої та апеляційної інстанції на надано.
Твердження апелянта про те, що факт перетину державного кордону не підтверджений належними доказами, відтак у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, апеляційний суд вважає необгрунтованими, відтак звертає увагу на те, що відповідальність за ст. 204-1 КУпАП настає як за перетин державного кордону, так і за спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.
Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення - як спроба перетину державного кордону України у складі групи осіб будь-яким способом, повністю охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи.
Твердження адвоката Васильчука А. Ю. про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суд апеляційної інстанції розцінює як намагання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки належних, достатніх і допустимих доказів щодо спростування обставин, які встановлені місцевим судом та перевірені судом апеляційної інстанції, матеріали справи не містять, такі не надано під час розгляду апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного розгляду справи не є слушними, оскільки спростовуються викладеними висновками в оскаржуваній постанові з наданням належної оцінки кожному наявному у матеріалах справи доказу.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_3 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, і є мінімальним, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_3 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана адвокатом Васильчуком А. Ю. апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції апелянтом не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Васильчук А. Ю., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН