Справа № 456/988/22
Провадження № 3/456/662/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , з участю адвоката Олексишина І.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 03.03.2022 о 21:20 год. по вул. Січових Стрільців, 16 в м. Стрий Львівської області керував транспортним засобом «Сitroen C4 Picasso», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», ARLJ 0191, у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується тестом №519 від 03.03.2022, результати огляду - 1,91‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно в той день, приїхавши до товариша ОСОБА_4 на автомобілі «Сitroen» в гості, випивав з ним алкогольні напої.Після цього, він подзвонив до дружини, щоб та забрала його та автомобіль, оскільки він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вийшовши з під`їзду, він сів в автомобіль і до нього підійшов невідомий йому чоловік, з яким в нього розпочався конфлікт. Згодом приїхала поліція і наділа йому на руки кайданки. Дружина приїхала коли він вже давав пояснення працівникам поліції. Працівникам поліції він одразу пояснив, що не керував автомобілем та погодився продути прилад ««Drager». Конфлікт з невідомим для нього чоловіком розпочався через те, що він зайняв його місце для стоянки автомобіля. Зазначив, що йому не відомо, хто викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що є дружиною ОСОБА_1 03.03.2022 близько 20:30 до неї подзвонив чоловік і попросив його забрати, оскільки він поїхав до товариша ОСОБА_6 і вони вживали алкоголь. Вона подзвонила до знайомого ОСОБА_7 , щоб він її підвіз на АДРЕСА_1 . Коли вони приїхала, то вона побачила, що автомобілем чоловіка керує поліцейський, а чоловік знаходиться в кайданках. Вона пояснила працівникам поліції, що є дружиною ОСОБА_1 і приїхала забрати чоловіка, після цього забрала автомобіль і разом з чоловіком вони поїхали додому.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що на початку березня 2022 року до нього подзвонила дружина ОСОБА_1 і попросила забрати її з дому та під`їхати за ОСОБА_9 на АДРЕСА_1 . Це було близько 21:00 год. Вони під`їхали на вулицю Січових Стрільців в м. Стрий Львівської області, заїхали у двір і побачили автомобіль ОСОБА_9 , за кермом якого сидів поліцейський, а ОСОБА_9 сидів позаду. Дружина ОСОБА_9 підійшла до них, а він залишився у автомобілі. Вони розмовляли близько 15 хв, потім віддали їй автомобіль, а він поїхав додому.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 03.03.2022 він подзвонив ОСОБА_1 і попросив його приїхати в гості. ОСОБА_1 в той час був з дружиною в «Епіцентрі». Коли ОСОБА_1 приїхав, він запропонував йому випити алкоголь. ОСОБА_9 відмовлявся, оскільки був за кермом, але він запропонував викликати таксі. Потім ОСОБА_1 зателефонував до дружини і попросив її приїхати і забрати його. Після цього ОСОБА_9 вийшов на вулицю, а що було дальше він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що передплачує газету «Фортуна», в якій побачив оголошення відносно події, яка мала місце 03.03.2022 в дворі будинку АДРЕСА_2 . Він повідомив, що 03.03.2022, повертаючись додому по АДРЕСА_2 , з під`їзду вийшов ОСОБА_1 і попросив у нього прикурити. Після цього він пішов, а через декілька секунд почув крик, обернувся і побачив ОСОБА_9 за кермом автомобіля, дверка якого була відчинена, а невідомий чоловік кричав на ОСОБА_9 . Зазначив, що двигун автомобіля заведений не був. Він бачив тільки те, як ОСОБА_1 йшов в напрямку до автомобіля, однак того моменту, як останній сів у автомобіль він не бачив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив, що є поліцейським Стрийського РУП ГУНП у Львівській області. 03.03.2022 на лінію 102 надійшов виклик відправити екіпаж поліції. Зателефонував свідок і повідомив, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння намагається виїхати з двору по вул. Січових Стрільців в м. Стрий. Приїхавши на місце події, було відібрано пояснення у свідків, що вони бачили як ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Адміністративні матеріали були складені з пояснень свідків, він не бачив, чи рухався автомобіль. На момент приїзду працівників поліції ОСОБА_1 сидів у автомобілі. Двигун автомобіля заведений не був. ОСОБА_1 відмовлявся надавати ключі від автомобіля.

Адвокат Олексишин І.Б., який здійснює захист інтересів ОСОБА_1 в судовому засіданні подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, зазначивши, що правопорушення за ст.130 КУпАП вважають закінченим з того моменту, коли водій почав рухатись. Для притягнення до відповідальності не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані. Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факту керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненою двигуна. ОСОБА_1 категорично заперечує, що керував автомобілем 03.03.2022 в стані алкогольного сп`яніння, про що двічі заявляє при відеофіксації працівниками поліції з місця події. Також факт керування автомобілем заперечили свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Отже, показання особи, яка притягається до відповідальності та свідків, які допитані в суді є послідовними, логічними та узгоджуються між собою. Разом з тим не можуть бути належними та допустимими докази, а саме пояснення ОСОБА_2 га ОСОБА_3 , які містяться в адміністративних матеріалах, зважаючи на наступне. Європейський Суд з прав людини (надалі ЄСПЛ) у рішенні «ІІІмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Конституційний Суд України в своєму рішенні від 22.12.2010 за № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. З вище наведеного вбачається, що на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності поширюються гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), оскільки вона за своєю структурою в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами га обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»). Відповідно до пункту «d» частини третьої статті 6 Конвенції кожному обвинуваченому гарантовано право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захистe на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення. Європейський Суд неодноразово повторював, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. З даного положення вбачається, що обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою не може грунтуватися на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, оскільки в такому випадку передбачені статтею 6 Конвенції гарантії є порушеними. Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Отже, частини 1 і 3 (d) статті 6 Конвенції, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Обвинувачення не може грунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції (пункт 54 Рішення Європейського Суду у справі «Корнєв і Карпенко проти України»). Як вбачається з пояснень, які містяться в матеріалах справи громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а самі пояснення написані під диктуванням працівника поліції, а тому суд не може брати їх до уваги. Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбирались працівниками поліції за відсутності ОСОБА_1 , що в свою чергу виключало можливість ставити їм питання тощо. Вище зазначене узгоджується і позицією, викладеною у Постанові ВС у справі № 560/751/17 від 27.06.2019, а саме те, що суд не можуть братись до уваги пояснення свідків, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути доказом. Згідно ч.2 ст.251 КУпАП Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 19 Конституції України передбачено, що Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захисі прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, з вище наведеного вбачається, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 03.03.2022 о 21:20 год. по вул. Січових Стрільців, 16 в м. Стрий Львівської області керував транспортним засобом «Сitroen C4 Picasso», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, оглядна стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», ARLJ 0191, у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується тестом №519 від 03.03.2022, результати огляду - 1,91‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 170500 від 03.03.2022, з якого вбачається, що 03.03.2022 року близько 21:10 год. на лінію 102 надійшло повідомлення у Стрийський РУП ГУНП у Львівській області від гр. ОСОБА_2 про те, що у дворі, за вказаною адресою, їздить водій у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце події встановлено, що ОСОБА_1 03.03.2022 о 21:20 год. по вул. Січових Стрільців, 16 в м. Стрий Львівської області керував транспортним засобом «Сitroen C4 Picasso», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, оглядна стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», ARLJ 0191, у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується тестом №519 від 03.03.2022, результати огляду - 1,91‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП /а.с. 2/;

- роздруківкою з приладу Drager Alcotest 6820, прилад №ARLJ 0191, принтер № ARLJ 0591, тест № 519 від 03.03.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,91 ‰ /а.с.4/;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», ARLJ 0191, результат огляду позитивний - 1,91 ‰ /а.с.5/;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, за допомогою «Drager Alcotest 6820» ARLJ 0191, в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , результат огляду на стан сп`яніння 1,91 ‰ /а.с.6/;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оглянутої в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту - 1,91 ‰ /а.с.7/;

- поясненнями гр. ОСОБА_2 від 03.03.2022, з яких вбачається, що 03.03.2022 він заїхав у двір будинку АДРЕСА_2 та побачив автомобіль марки «Сitroen», д.н.з. НОМЕР_1 , який намагався виїхати заднім ходом із двору. Зупинивши свій автомобіль, він підійшов до водія автомобіль марки «Сitroen» і відчув від нього різкий запах алкоголю, тому викликав працівників поліції. Приїхавши, працівники поліції провели огляд даного водія за допомогою приладу «Drager» і виявили, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту показав 1,91 ‰. Крім цього, він повідомив, що водій відмовився їхати в медичний заклад /а.с.7/;

- поясненнями гр. ОСОБА_3 від 03.03.2022, з яких вбачається, що 03.03.2022 близкь 21:00 год. по вул. Січових Стрільців, 16а в м. Стрий Львівської області, водій автомобіля «Сitroen 4С», д.н.з. НОМЕР_1 намагався здійснити маневр. Підійшовши до автомобіля, він побачив, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього було викликано поліцію, які провели огляд водія ОСОБА_1 , результат огляду виявився позитивним - 1,91 ‰. Їхати в медичний заклад даний водій відмовився /а.с. 9/;

- розпискою ОСОБА_5 від 03.03.2022, згідно якої вона взяла на себе зобов`язання забрати автомобіль «Сitroen 4С», д.н.з. НОМЕР_1 за місцем свого проживання /а.с. 10/;

- поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , яка повідомила, що є дружиною ОСОБА_1 03.03.2022 близько 20:30 год до неї подзвонив чоловік і попросив його забрати, оскільки він поїхав до товариша ОСОБА_6 і вони вживали алкоголь. Вона подзвонила до знайомого ОСОБА_7 , щоб він її підвіз на АДРЕСА_2 . Коли вони приїхала, то побачила, що автомобілем чоловіка керує поліцейський, а чоловік знаходиться в кайданках. Вона пояснила працівникам поліції, що є дружиною ОСОБА_1 і приїхала забрати чоловіка, після цього забрала автомобіль і разом з чоловіком вони поїхали додому;

- поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що на початку березня 2022 року до нього подзвонила дружина ОСОБА_1 і попросила забрати її з дому та під`їхати за ОСОБА_9 на АДРЕСА_2 . Це було близько 21:00 год. Вони під`їхали на вулицю Січових Стрільців в м. Стрий Львівської області, заїхали у двір і побачили автомобіль ОСОБА_9 , за кермом якого сидів поліцейський, а ОСОБА_9 сидів позаду. Дружина ОСОБА_9 підійшла до них, а він залишився у автомобілі. Вони розмовляли близько 15 хв, потім віддали їй автомобіль, а він поїхав додому;

- поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 03.03.2022 він подзвонив ОСОБА_1 і попросив його приїхати в гості. ОСОБА_1 в той час був з дружиною в «Епіцентрі». Коли ОСОБА_1 приїхав, він запропонував йому випити алкоголь. ОСОБА_9 відмовлявся, оскільки був за кермом, але він запропонував викликати таксі. Потім ОСОБА_1 зателефонував до дружини і попросив її приїхати і забрати його. Після цього ОСОБА_9 вийшов на вулицю, а що було дальше він не пам`ятає;

- поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що передплачує газету «Фортуна», в якій побачив оголошення відносно події, яка мала місце 03.03.2022 в дворі будинку АДРЕСА_2 . Він повідомив, що 03.03.2022, повертаючись додому по АДРЕСА_2 , з під`їзду вийшов ОСОБА_1 і попросив у нього прикурити. Після цього він пішов, а через декілька секунд почув крик, обернувся і побачив ОСОБА_9 за кермом автомобіля, дверка якого була відкрита, а невідомий чоловік кричав на ОСОБА_9 . Зазначив, що двигун у автомобіля заведений не був. Він бачив тільки те, як ОСОБА_1 йшов в напрямку до автомобіля, однак того моменту, як останній сів у автомобіль він не бачив;

- поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що є поліцейським Стрийського РУП ГУНП у Львівській області. 03.03.2022 на лінію 102 надійшов виклик відправити екіпаж поліції. Зателефонував свідок і повідомив, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння намагається виїхати з двору по вул. Січових Стрільців в м. Стрий. Приїхавши на місце події, було відібрано пояснення у свідків, що вони бачили як ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Адміністративні матеріали були складені з пояснень свідків, він не бачив, чи рухався автомобіль. На момент приїзду працівників поліції ОСОБА_1 сидів у автомобілі. Двигун автомобіля заведений не був. ОСОБА_1 відмовлявся надавати ключі від автомобіля.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 , а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП,протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності з п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом МВСУ №1376 від 06.11.2015 року вимагається викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується тестом №519 від 03.03.2022, результати огляду - 1,91‰. При цьому в судовому засіданні не встановлено жодних порушень, допущених працівниками поліції під час проведення такого огляду.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем у вказаний в протоколі час, оскільки такі спростовуються сукупністю зібраних доказів у справі доказів, яким судом надано ретельну оцінку під час прийняття рішення.

Так в судовому засіданні встановлено, що 03.03.2022 близько 21:10 год. на лінію 102 надійшло повідомлення у Стрийський РУП ГУНП у Львівській області від гр. ОСОБА_2 про те, що у дворі, за вказаною адресою їздить водій у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце події працівниками поліції, на підставі пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , було встановлено, що ОСОБА_1 03.03.2022 о 21:20 год. по вул. Січових Стрільців, 16 в м. Стрий Львівської області керував транспортним засобом «Сitroen C4 Picasso», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, зокрема здійснював рух автомобілем заднім ходом, намагаючись виїхати. Згідно пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вони підійшли до водія, оскільки останній здійснював незрозумілі маневри, при цьому, коли почали з ним спілкувалися, побачили, що той перебуває в стані алкогольного сп`яніння і відповідно повідомили про це на лінію 102.

Слід зауважити, що наведене стверджується зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 170500 від 03.03.2022, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в яких вони надали особисті пояснення про вказану подію і розписалися, а також поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який ствердив про те, що коли працівники поліції приїхали на місце події, то з пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 встановили, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, намагаючись виїхати, однак йому це не вдавалося.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, окрім наведених доказів стверджується також - роздруківкою з приладу Drager Alcotest 6820, прилад №ARLJ 0191, принтер № ARLJ 0591, тест № 519 від 03.03.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,91 ‰ /; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», ARLJ 0191, результат огляду позитивний - 1,91 ‰ /а.с.5/; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, за допомогою «Drager Alcotest 6820» ARLJ 0191, в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , результат огляду на стан сп`яніння 1,91 ‰ /а.с.6/; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оглянутої в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту - 1,91 ‰ /а.с.7/.

Як на підставу для закриття провадження у справі, сторона захисту покликається на показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , однак слід зауважити, що свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_8 не були очевидцями даної події, як і свідок ОСОБА_12 , оскільки вони прибули на місце події значно пізніше, вже після повідомлення на лінію 102, а відтак, підстави вважати, що такі підтверджують той факт, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом відсутні. Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив той факт, що ОСОБА_1 вживав з ним 03.03.2022 алкогольні напої, після цього подзвонив дружині ОСОБА_5 , щоб та його забрала, однак що було дальше він не пам`ятає. Показання вказаного свідка також не підтверджують той факт, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що він подзвонив до дружини завчасно, щоб та відвезла його додому, то наведений факт значення для суду немає, оскільки факт приїзду дружини не спростовує той факт, що ОСОБА_1 намагався виїхати автомобілем з місця паркування і був зупинений свідками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оскільки дружина ОСОБА_1 приїхала на місце події вже після того, як туди прибули працівники поліції.

Щодо показань свідка ОСОБА_10 , то такі викликають в суду сумніви, оскільки явку вказаного свідка забезпечила в судове засідання сторона захисту, жодними доказами факт перебування свідка на місці події не підтверджено, при дачі показань свідок путався, не міг однозначно ствердити про те, чи дійсно ОСОБА_1 здійснював рух автомобілем, на час приїзду працівників поліції на місці події свідок був відсутній, а відтак, зважаючи на той факт, що показання вказаного свідка є суперечливими і є фактично єдиним доказом у справі, такі до уваги судом не беруться і не можуть бути покладені в основу судового рішення, як єдиний доказ невинуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому суд зауважує, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 , а також «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, передбачено відібрання пояснень у осіб та долучення таких до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.251 КУпАП такі пояснення є належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, яке їй інкримінують.

Постанови Верховного суду, на які покликається сторона захисту, постановлені у кримінальних провадженнях і в даному випадку застосуванню при розгляді справ про адміністративні правопорушення не підлягають, оскільки принцип безпосереднього дослідження доказів, передбачений в КПК України і в даному випадку не застосовується за аналогією у справах про адміністративні правопорушення, оскільки наведене суперечить на нівелює завдання адміністративного судочинства. Положення КПК України, згідно з якими суд повинен дослідити докази безпосередньо в судовому засіданні, нормами КУпАП не передбачено.

Разом з тим, КУпАП містить положення про те, що є доказами у справі про адміністративні правопорушення, а відтак аналогія закону в даному випадку не застосовується.

Так, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у Постанові "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.96 N 9, відмова у судочинстві на підставі неясностей, неузгодженості або відсутності відповідного законодавства не допускається.

У разі відсутності у КупАП безпосереднього врегулювання випадку, коли ухвалюється додаткове рішення, застосовуються норми процесуального законодавства, які регулюють подібні за змістом правовідносини (аналогія закону ч. 9 ст. 10 ЦПК України, ч. 6 ст. 7 КАС). Як вбачається з вказаних норм права та іншого законодавства України, що регулює аналогію закону, вона (аналогія закону), зокрема в процесуальному законодавстві, існує як міжгалузевий інститут. Тож, за відсутності правового регулювання аналогії закону в КУпАП, правовою підставою для ухвалення додаткового рішення є саме аналогія процесуального закону, застосування якої спрямоване на заповнення пробілу та легітимацію судочинства у зазначеному випадку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протокоів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підставі наведеного, відсутні підстави для застосування аналогії з кримінально-процесуальним законом щодо принципу безпосереднього дослідження доказів в судовому засіданні, як і безпосереднього допиту в судовому засіданні свідків.

При цьому слід зауважити, що свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 неодноразово за клопотанням сторони захисту викликалися в судові засідання, і на час постановлення судового рішення сторона захисту на їх допиті не наполягала.

При цьому суд зауважує, що згідно положень ст.272 Кодексу України про адміністративні правопорушення, свідок у справі про адміністративне правопорушення, ніякої відповідальності за надання неправдивих свідчень не несе, йому лише роз`яснюється обов`язок говорити суду правду, що спростовує доводи сторони захисту в цій частині.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.

З показань, наданих в судовому засіданні свідком ОСОБА_12 , вбачається, що адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 були складені на підставі пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були безпосередніми очевидцями вчинення вказаного адміністративного правопорушення, яке мало місце 03.03.2022, такі є чіткими, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами. Недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у суду підстав немає. Дані свідки були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх показання є послідовними та логічними і узгоджуються з іншими доказами по справі.

Окрім цього, як вбачається із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 погодився з результатом тесту за допомогою приладу «Драгер».

Той факт, що останній стверджував під час події, що він не керував транспортним засобом, висновків суду про його винуватість не спростовують.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для закриття провадження у справі, як про це просить у своєму клопотанні адвокат Олексишин І.Б.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 496 грн. 20 коп. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у сумі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання адвоката Олексишина І.Б., який здійснює захист інтересів ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого 1 ст. 130 КУпАП, й накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 /чотириста п`ятдесят чотири/ грн. 20 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови проголошено 26 липня 2022 року о 10.30 год.

Суддя В.Л.Бучківська