ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2746/22 Головуючий в 1 інст. Баруліна Т.Є.
Провадження № 33/807/547/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , захисника адвоката Яблуковського А.Л., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Яблуновського А.Л. на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 12 липня 2022 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 248507 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого12.07.2022р. о 7 год. 40 хв. в м. Запоріжжі на площі Запорізька біля буд. 1 водій ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ21093 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Аlcotest Drager 6820. Результат 0,72 %, Тест 1784. Від керування т/з відсторонено шляхом паркування без порушень ПДР. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Яблуновський А.Л. вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції належним чином не встановив всіх обставин справи.

Вказує, що працівники УПП в Запорізькій області, які прибули за викликом на блок пост № 6 в Дніпровському районі м. Запоріжжя, до кінця не розібралися в ситуації, що склалася, помилково зробили висновки, на підставі якого склали протокол про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 та інші матеріали справи.

Вказує, що автомобілем ВАЗ ніхто не керував, двигун автомобіля був вимкнений, та він рухався за допомогою фізичної сили чотирьох чоловіків, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як закінчилося паливо в транспортному засобі. ОСОБА_1 є лише власником транспортного засобу ВАЗ.

Відеозаписи не мітять доказів того, що ОСОБА_1 дійсно здійснював керування транспортним засобом.

Вказує, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , що є істотним порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Просить викликати до суду свідків та працівників поліції, які складали матеріали про адміністративне правопорушення.

Також просить постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника адвоката Яблуновського А.Л., допитавши свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, дійшов до наступних висновків.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №248507 (а.с.1) 12 липня 2022 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно якого 12.07.2022р. о 7 год. 40 хв. в м. Запоріжжі на площі Запорізька біля буд. 1 водій ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ21093 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу alcotest Drager 6820. Результат 0,72 %, Тест 1784. Від керування т/з відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, з матеріалів справи видно, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не заперечує факт перебування в стані алкогольного сп`яніння під час події, однак заперечує факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Як вбачається з матеріалів справи, вони не містять будь-яких належних і допустимих доказів керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду пояснив, що працівники УПП в Запорізькій області прибули за викликом на блок пост № 6 в Дніпровському районі м. Запоріжжя, до кінця не розібралися в ситуації, що склалася, помилково зробили висновки, на підставі чого склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього та інші матеріали справи. Вказує, що автомобілем ВАЗ ніхто не керував, двигун автомобіля був вимкнений, та він рухався за допомогою фізичної сили чотирьох чоловіків, а саме його - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як закінчилося паливо в транспортному засобі. ОСОБА_1 є лише власником транспортного засобу ВАЗ.

Під час апеляційного перегляду було допитано свідка захисту гр. ОСОБА_4 , який повідомив, що 12.07.2022 року вони разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 їхали на роботу. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 був лише власником автомобіля. Під час руху в автомобілі закінчилося пальне, а тому вони вирішили фізичною силою виштовхати автомобіль з греблі, щоб не заважати руху інших транспортних засобів. Через деякий час до них підійшов працівник поліції, а ОСОБА_2 на той час вже пішов за пальним на заправку. ОСОБА_1 не здійснював керування автомобілем, документи надав, оскільки він є власником транспортного засобу.

Досліджені в апеляційному суді відеозаписи події дійсно не мітять доказів того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, а лише засвідчують факт проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння. При цьому навіть під час спілкування з працівниками поліції факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не обговорюється.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 наполягав на тому, що в той час коли він та його знайомі штовхали автомобіль, до них на зустріч підійшов не працівник УПП, який складав протокол, а іншій працівник поліції, який перебував на блокпості. ОСОБА_1 вважає, що вказаний працівник поліції в разі його допиту в суді може підтвердити його пояснення з приводу того, що автомобілем жодна особа не керувала.

Апеляційним судом для перевірки такої позиції ОСОБА_1 було викликано в судове засідання працівника Бердянського ВРПП РВП в Запорізькій області І. Коваля, який за матеріалами справи здійснював зупинку автомобіля на блокпості М-6 у м. Запоріжжі та під час спілкування дійшов до висновку, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем в стані сп`яніння.

Однак на виклик суду працівник поліції ОСОБА_5 не з`явився, будь-яких заяв про неможливість прибути до судового засідання не надав.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливими вирішити справу за наявними доказами і показами інших учасників справи.

Апеляційний суд наголошує, що під керуванням транспортним засобом, на думку суду, потрібно розуміти вчинення певних послідовних дій з метою приведення транспортного засобу до руху (завод двигуна, включення передачі, початок руху) аж до його зупинки, тобто щоб керувати транспортним засобом потрібно на ньому рухатись (привести в дію) і тільки тоді починається виконуватись об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, визначеного ст. 130 КУпАП.

В інших випадках (знаходження біля транспортного засобу, ремонтування транспортного засобу, сидіння на ньому, штовхання транспортного засобу тощо) виключається відповідальність за керування у стані алкогольного сп`яніння.

Так, із встановлених у суді апеляційної інстанції обставин слідує, що працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП виключно на підставі того, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу. Матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та його під час керування було зупинено працівниками поліції.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Однак, в порушення вимог вищевказаної норми, суд першої інстанції розглядаючи справу про адміністративне правопорушення належним чином не дослідив обставини справи, та не послався на докази, які доводіть керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що обов`язковим елементом диспозиції правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, апеляційний суд вважає, що місцевим судом розгляд справи проведено без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи та доказів, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява N 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Частиною другою статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Вказаний обов`язок працівниками поліції не виконано, доказів винуватості гр. ОСОБА_1 не зібрано в обсязі, необхідному для безумовного висновку про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Зазначені вище обставини, на переконання апеляційного суду, у своїй сукупності свідчать про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема, факту здійснення ним керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В той же час, у справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, є законні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Яблуновського А.Л., задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/2746/22