Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1633/22
Ружинський районний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року

Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Митюк О.В., розглянувши матеріали, які надійшли ВПД № 2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючої в

АДРЕСА_1 , непрацюючої, громадянки України,

за ч. 2 ст. 184 КУпАП, ч. 2 ст. 184 КУпАП, ч. 2 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

19 жовтня 2022, 24 жовтня 2022, 25 жовтня 2022 р., в с. Шпичинці Бердичівського району Житомирської області, ОСОБА_1 повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, ухилялася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як не забезпечила належних умов для проживання дітей, не займалась доглядом та їх вихованням, у вказані дні вживала алкогольні напої разом із своїми знайомими.

Відповідальність за вказані адміністративні правопорушення передбачена ч. 2 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнала, щиро розкаялась, пояснила, що на даний час вона спиртні напої не вживає так як полікувалась від алкогольної залежності, в будинку навела порядок, займається вихованням дітей, свою поведінку виправила, більше такого не повториться. Також зазначила, що знаходиться у важкому матеріальному становищі, так як на даний час не працює та не отримує виплати на дитину, шукає роботу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені СК України, Законом України "Про охорону дитинства".

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані; виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП, підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 173667 від 01.11.2022; даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 173668 від 01.11.2022; даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 173669 від 01.11.2022; письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; копією рапорту інспектора СЮП ВПД №2 Бердичівського РВП від 25.10.2022; копією рапорту ДОП ВПД №2 Бердичівського РВП від 24.10.2022; копією листа директора КУ ЦНСП від 25.10.2022 р., копією постанови від 22.09.2022 про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП, тобто в ухиленні батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя неповнолітніх дітей, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Обставин, що пом`якшують, обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Разом з тим, суд бере до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винної, яка має на утриманні неповнолітнього сина та малолітню доньку, пройшла курс лікування від алкогольної залежності, має важкий майновий стан, на даний час шукає роботу, а також приймаючи до уваги санкцію ч. 2 ст. 184 КУпАП (штраф від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 1700 грн. до 5100 грн.), суд вважає, що накладення бодай найменшого розміру штрафу, значно погіршить становище, в першу чергу дітей, а тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Частиною другою ст. 284 КУпАП передбачено, що у разі оголошення особі, що притягається до адміністративної відповідальності усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, ч. 2 ст. 184, ст.ст. 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП, ч. 2 ст. 184 КУпАП, ч. 2 ст. 184 КУпАП та звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись оголошення усного зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. В. Митюк.