ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 689/1407/22

Провадження № 33/4820/612/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Цугеля А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Польового В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , студента 4 курсу Хмельницького Національного Університету, працюючого водієм в ТОВ «ФМ ХЛАДОПРОМ», визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, 23.07.2022 року о 20.45 год. на автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці 223км + 400м ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення та закрити щодо нього провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування доводів вказує, що судом першої інстанції не надано об`єктивної оцінки всім зібраним у справі доказам в їх сукупності, на підтвердження провини та наявності в його діях складу правопорушення.

Зазначає, що об`єктивних обставин для зупинки транспортного засобу працівниками поліції не було, транспортним засобом він в стані алкогольного сп`яніння не керував, автомобілем керував ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у нього не було обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Обов`язок пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників патрульної поліції несе лише водій транспортного засобу, тому пройти такий огляд ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, зазначає, що обвинувачення ґрунтується на показах свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які, на його думку, не могли бачити, хто керував автомобілем «Toyota Avensis», під час можливого зіткнення. Він брав телефон з водійського місця автомобіля, коли підійшли ці свідки.

Особа, яка керувала цим транспортним засобом була визначена як ОСОБА_1 лише на підставі пояснень працівників поліції.

Вважає, що матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили закрити провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, наполягали, що він не керував транспортним засобом. Вважають, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не могли бачити хто керував автомобілем, вони бачили, як ОСОБА_1 брав телефон. Свідки могли помилитися в особі водія. Автомобіль «Toyota Avensis» належить батькові ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує факт керування ним транспортним засобом 23 липня 2022 року, як це визначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №081250 від 23 липня 2022 року.

При цьому ОСОБА_1 визнавав, що увечері 23.07.2022 року перебував в стані алкогольного сп`яніння, а на вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння він відмовився, оскільки стверджує, що не керував транспортним засобом.

Суддя суду першої інстанції перевіряв в судовому засіданні доводи ОСОБА_1 , у тому числі і зазначені ним в апеляційній скарзі, які підтвердження не знайшли.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за ч.1 ст.130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, зокрема за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 23 липня 2022 року о 20.45 год. керував транспортним засобом «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи, які в свою чергу підтверджують провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №081250 від 23 липня 2022 року (а/с 1);

- відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення (а/с 3);

- показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Наведені докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показали, що вони подружжя, працюють у поліції та 23 липня 2022 вони поверталися з чергування додому в напрямку м. Кам`янець-Подільський, біля с. Солобківці водій ОСОБА_1 мав намір обігнати інший транспортний засіб, внаслідок чого сталося ДТП, вони швидко розвернулися та їхали за автомобілем «Toyota Avensis», і зупинилися тоді, коли зупинився даний автомобіль. Після зупинки автомобіля «Toyota Avensis» з водійського місця вийшов водій ОСОБА_1 .

Обидва свідка до вказаної події не були знайомі з ОСОБА_1 та в судовому засіданні наполягали, що з моменту ДТП до моменту остаточної зупинки автомобіль «Toyota Avensis», не здійснював зупинок для пересадки осіб, які перебували в ньому та саме ОСОБА_1 був за кермом вказаного автомобіля, а той чоловік, який назвався водієм (свідок ОСОБА_5 ) на місці події з`явився через 30-40 хвилин.

Апеляційні доводи, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є поліцейськими, а тому зацікавлені особи та не могли бачити, хто керував автомобілем «Toyota Avensis», вважаю неспроможними.

Згідно вимог ч.1 ст.272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Відповідно до п.6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Судом було встановлено, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є чоловіком і дружиною, працюють у Департаменті патрульної поліції УПП в Хмельницькій області, будучи переведеними з УПП в Донецькій області, під час події не знаходились при виконанні своїх службових обов`язків, були очевидцями ДТП та їм були відомі обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена та підтверджується, зокрема показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, до вказаної події ці свідки не були знайомі з ОСОБА_1 та пасажирами, які перебували в автомобілі «Toyota Avensis», їхні показання є послідовними, логічними, не містять суттєвих суперечностей, не вбачається жодної зацікавленості даних свідків в безпідставній вказівці на те, що саме ОСОБА_1 був за кермом зазначеного транспортного засобу, тобто відсутні сумніви у їх неупередженості, при цьому суд критично оцінив показання ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є товаришами ОСОБА_1 , у зв`язку з чим наявні сумніви у їх неупередженості.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 , що він 23.07.2022 року не керував транспортним засобом, не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами , в тому числі і вищенаведеними доказами, які узгоджені між собою та у своїй сукупності підтверджують провину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Згідно вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_1 є склад даного адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, у межах передбаченого ст. 38 КУпАП строку.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи останнього є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя