ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/251/22Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 33/817/224/22 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника Когута О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 496,20 грн.

Згідно даної постанови, 03 березня 2022 року о 10 год. 31 хв ОСОБА_1 в с.Верхняківці Чортківського району керував автомобілем марки Фольксваген Гольф, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння - звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП «Борщівська міська лікарня» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі.

Вказані вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не з`ясовано усіх обставин справи, оскільки відсутній факт керування ним транспортним засобом і його не було зупинено працівниками поліції, а вони підїхали до припаркованого автомобіля.

Вважає, що суд, допитивши інспектора із власної ініціативи, став на сторону обвинувачення, оскільки вказана особа є зацікавленою.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано про те, що в нього виявлено таку ознаку наркотичного сп`яніння, як звужені зіниці, які не реагують на світло, але поліцейський на місці події не оглядав його очі та не світив в них ліхтарем чи іншим світлом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №498794 від 03.03.2022 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі категорично відмовився.

Матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння була проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності двох свідків.

Встановлені судом обставини відповідають даним зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеодиску.

Твердження апелянта про те, що транспортним засобом він не керував та не був зупинений працівниками поліції, а отже у нього не було підстав проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

З показів свідка ОСОБА_2 , які він дав суду апеляційної інстанції, вбачається, що у зв`язку із введенням Указом Президента України 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану, у їх населеному пункті було створено самооборону та здійснювалося патрулювання території. 03 березня 2022 року він виявив, що у їх село їздить, на його погляд, підозрілий автомобіль, який зупинився у лісосмузі. У зв`язку із цим він викликав працівників поліції та разом із ОСОБА_3 під`їхали до автомобіля у якому за кермом був ОСОБА_1 .. Коли на місце прибули працівники поліції, в ході спілкування із ОСОБА_1 поліцейські повідомили, що по очах останнього вони вбачають ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували водію пройти освідування для визначення стану наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 у їх присутності відмовився проходити такий огляд.

Згідно рапорту майора поліції 03.03.2022 року ОСОБА_4 в інформаційно телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) УПП в Тернопільській області ДПП за номером ЄО 62 було зареєстровано повідомлення від невідомого громадянина про рух підозрілого автомобіля.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , письмові пояснення яких наявні у матеріалах справи.

ОСОБА_1 також підтвердив в суді факт керування ним транспортним засобом, зокрема пояснив, що за кермом свого автомобіля приїхав у лісосмугу с.Верхняківці Чортківського району де мав заплановану зустріч, та після якою також мав намір за кермом автомобіля повертатися додому.

Отже, сукупність наявних доказів підтверджує доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, місцевий суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Що стосується доводів апелянта про те, що ознаки наркотичного сп`яніння поліцейськими були виявлені без спеціальних технічних засобів чи ліхтарика, то такі є неспроможними, оскільки встановлено, що при візуальному контакті у поліцейських виникла підозра, що очі ОСОБА_1 мають ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, що і стало підставою для оформлення направлення на огляд.

Крім того, у своїх письмових поясненнях у протоколі про адмінправопорушення ОСОБА_1 вказав, що вину визнає.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження, у зв`язку із чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2022 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя