Справа 688/64/22
№ 3/688/68/22
Постанова
Іменем України

13 січня 2022 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Березюк Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Петропавлівка Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, водія електрика військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), паспорт № НОМЕР_3 , виданий 02 липня 2021року орган видачі 1254, РНОКПП НОМЕР_4 ,

за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:
Формулювання доведеного обвинувачення, стаття закону про адміністративну відповідальність, за якою кваліфіковано дії особи.
22 грудня 2021 року о 06 год. 30 хв. в умовах особливого періоду солдат строкової служби ОСОБА_1 перед слідуванням на сніданок самовільно залишив військову частину НОМЕР_5 , перелізши через паркан поблизу казарми, що знаходиться на адміністративно-господарській території військової частини НОМЕР_5 . До військової служби ОСОБА_1 повернувся о 03 год. 45 хв. 23 грудня 2021 року, тобто з 06 год. 30 хв. 22 грудня 2021 року по 03 год. 45 хв. 23 грудня 2021 року проводив час на власний розсуд, тим самим був відсутній на військовій службі без поважних причин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні визнав повністю. Суду пояснив, що самовільно залишив військову частину, де проходить військову службу, та поїхав у м. Київ у власних справах, оскільки має намір проходити військову службу за контрактом. Розуміє, що вчинив адміністративне правопорушення, щиро покаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Винуватість ОСОБА_1 у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем строкової служби тривалістю до трьох діб, вчинене в умовах особливого періоду, підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення №257 від 23 грудня 2021 року, яким зафіксовано викладений факт;

довідкою № 772 від 23 грудня 2021 року, згідно якої солдат ОСОБА_1 з 08 жовтня 2021 року перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, безпосередньо у військовій частині НОМЕР_5 з 23 листопада 2021 року;

військовим квитком ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 , виданого 07 жовтня 2021 року;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23 грудня 2021 року.

Мотиви суду щодо доведення обвинувачення.
Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 статті 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб

Диспозиція частини 4 статті 172-11 КупАП передбачає відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Положеннями ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, зокрема: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядником (розкладом занять).

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №205/1993/17-ц визначено, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року після оприлюднення Указу Президента Україна від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що солдат строкової служби ОСОБА_1 22 грудня 2021 року о 06 год. 30 хв. під час дії особливого періоду самовільно залишив військову частину НОМЕР_5 та був відсутній на військовій службі без поважних причин до 03 год. 45 хв. 23 грудня 2021 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 172-11 КУпАП, за що і повинен нести адміністративну відповідальність.
Мотиви призначення стягнення.
Визначаючи вид стягнення, суд зазначає, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням стягнення, необхідно належним чином мотивувати у постанові. Суди повинні призначати стягнення в межах, установлених санкцією статті, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, із урахуванням обставин цього правопорушення, його наслідків і даних про особу. Суду належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого стягнення - особам, які вперше вчинили правопорушення і тим, які щиро розкаялись у вчиненому. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з арештом з утриманням на гауптвахті на певний строк, передбачає більш м`які види стягнення, при ухваленні постанови потрібно обговорювати питання про призначення стягнення, не пов`язаного з арештом та утриманням на гауптвахті.

Суд враховує, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, є особою молодого віку, щиро покаявся у вчиненому, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо обставин, що пом`якшують чи обтяжують його відповідальність не встановлено, тому йому слід призначити стягнення не пов`язане з арештом та утриманням на гауптвахті, у виді штрафу.
На переконання суду, стягнення буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та буде необхідним й достатнім для попередження скоєння нових правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи всі обставини справи, керуючись ст.ст. 33, ч.4 ст.172-11, 283-285 КУпАП,-

постановив:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

Постанову суду звернути до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК