Справа № 303/5102/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.01.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю представника потерпілого Удута Д.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_1 та особи.яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.11.2019.
Цією постановою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого охоронцем СОК ДЮСШ, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.
В постанові суду зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №051597 від 31.07.2019, ОСОБА_2 30.07.2019 о 12 год. в м.Мукачево по вул.Айвазовського, у громадському місці, з хуліганських мотивів пошкодив палицею заднє лобове скло на автомобілі «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян.
При цьому судом без встановлення обставин правопорушення та дослідження доказів, встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прийнято рішення про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 з підстав передбачених п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ст.38 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену постанову суду скасувати та прийняти нову постанову по справі, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП із одночасним прийняттям рішення про закриття провадження у справі з підставі передбачених п.7 ст.247 КУпАП. Не погоджуючись з підставою закриття провадження у справі, ОСОБА_1 зазначив, що про необхідність встановлення вини особи у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених КУпАП, факт встановлення або не встановлення вини може бути пов`язаним з подальшими правовими наслідками притягнення (не притягнення) особи до адміністративної відповідальності, а саме з відшкодуванням заподіяної шкоди. При цьому звертає увагу на те, що закриття провадження у справі на підставі положень п.7 ст.247 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, оскільки в іншому разі провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 цього Кодексу через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Також наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому, враховуючи невизнання ОСОБА_2 своєї вини, він у такому разі буде позбавлений права бути визнаним невинуватим.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді від 25.11.2019 та ухвалити нову про визнання його невинуватим і закрити провадження у справі через відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Посилається на те, що жодних хуліганських дій він не вчиняв, не порушував громадського порядку і спокою громадян, оскільки фактично інцидент мав місце між ним і ОСОБА_1 на ґрунті неприязних відносин через проникнення останнім до його житла і знищення майна, що є предметом розгляду у кримінальному провадженні за ознаками ч.1 ст.125 КК України.
Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 , його захисник адвокат Жук Л.Б. та потерпілий ОСОБА_1 на розгляд справи щодо ОСОБА_2 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , його захисника адвоката Жука Л.Б. та потерпілого ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,269,271 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує клопотання представника потерпілого адвоката Різак Н.М., яка не заперечила про розгляд справи у відсутності потерпілого, який обізнаний про день, час та місце розгляду апеляційних скарг.
Заслухавши пояснення представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Різак Н.М.. яка підтримала апеляційну скаргу потерпілого та заперечила апеляційну скаргу ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційна скарги ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.251,252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
В ході апеляційного розгляду судом встановлено, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки ухвалена з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів, та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_2 , наведених вище вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався та прийняв передчасне рішення про наявність підстав для закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.7 ст.247 КУпАП.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №051597 від 31.07.2019, підставою для його запровадження стало те, що ОСОБА_2 30.07.2019 о 12 год. по вул.Айвазовського в м.Мукачеві, з хуліганських мотивів пошкодив палицею заднє лобове скло на автомобілі марки «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян.
Диспозицією ст.173 КУпАП, яка ставилась ОСОБА_2 за провину, передбачено, що особа притягується до адміністративної відповідальності за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку.
Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.
Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього.
Приймаючи до уваги те, що правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП встановлює відповідальність за вчинення хуліганських дій, то в протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути конкретизовані мотиви, якими керувався правопорушник під час вчинення правопорушення, спосіб вчинення правопорушення та вказано, що дії правопорушника носили навмисний характер і були спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян.
Однак, при дослідженні вищевказаного протоколу встановлено, що зазначене у ньому звинувачення ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, не можна визнати конкретним, оскільки воно не містить обов`язкових для даного правопорушення кваліфікуючих ознак та обставин, які мають істотне значення для розгляду справи.
З підстав невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вимогам КУпАП, через невідображення у ньому належним чином викладеної суті правопорушення, яка повинна відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, справа шість разів поверталася на дооформлення особі, яка запровадила протокол про адміністративне правопорушення.
Більш того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які б свідчили що ОСОБА_2 порушував громадський порядок та спокій громадян у розумінні ст.173 КУпАП.
Всі перераховані вище обставини, у своїй сукупності, дають апеляційному суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_2 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно своїми діями порушив громадський порядок та спокій громадян, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненому адміністративному правопорушенні, оскільки між ним та ОСОБА_1 наявний конфлікт через наявність цивільно-правового спору з приводу спільної з ОСОБА_2 власності, про що вказано у письмових поясненнях як ОСОБА_2 , так і потерпілого ОСОБА_1 . Також з рапорту інспектора Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Луцьо І.І. вбачається, що до відділення поліції із заявою про пошкодження його автомобіля звертався ОСОБА_1 .
На думку суду, наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_2 складу даного адміністративного правопорушення визнаються обгрунтованими.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Також суд констатує, що висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі ст.38 та п.7 ст.247 КУпАП є безпідставним, про що обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі потерпілого.
Відповідно до вимог ст.283 КУпАП постанова має містити досить повну інформацію про особу, щодо якої вона винесена, бути зрозумілою і переконливою не тільки за смислом, а й за змістом. У ній необхідно обґрунтувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосовуваного стягнення, а також рішення про припинення справи або вжиття заходів впливу. Обгрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально - правових і процесуально правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справи.
За змістом п.7 ст.247 КУпАП провадження може бути закрито в разі закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбачених ст. 38 КУпАП. Тобто законодавець визначив, що провадження може закриватись, якщо орган, який розглядає справу, дійде висновку щодо закінчення строків накладення стягнення, що можливо, на переконання апеляційного суду, лише після встановлення судом факту наявності події правопорушення, вини особи у вчиненні цього правопорушення. Апеляційний суд вважає, що системний аналіз положень ст.247 КУпАП, дає підстави для висновку, що перед ухваленням рішення про можливість закриття провадження в справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП (що є нереабілітуючими підставами закриття провадження), суд повинен дійти висновку про відсутність реабілітуючих підстав, передбачених іншими пунктами ст.247 КУпАП, за наявності яких закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП недопустиме, про що вірно йдеться в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції таких положень закону не врахував та ухвалив постанову про закриття провадження в справі, не дотримавшись положень ст.ст.280,283,284 КУпАП.
Однак, враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, доводи потерпілого про необхідність постановлення нової постанови та визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, задоволенню не підлягають.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2019 щодо ОСОБА_4 ,- скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя