Справа № 308/5594/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/701/21, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Бомбушкара С. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 295270 від 22.04.2021 та постанови судді від 15. 01. 2021 вбачається, що 22.04.2021 00 год 27 хв у м. Ужгороді, вул. Грушевського, 69, водій ОСОБА_1 керував Т/З OPEL ZAFIRA д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка , що невідповідає ситуації, тремтіння пальців рук. Згідно висновку лікаря нарколога водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Бомбушкар С. П. просить постанову судді від 21.09.2021 щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято необґрунтоване рішення, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Заперечує факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення та вважає, що відсутні належні та допустимі доказами, які б доводили протилежне. У працівників поліції не було законних підстав ініціювати проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, оскільки у нього були відсутні ознаки такого сп`яніння. Окрім того ОСОБА_1 не було роз`ясненого його права, у тому числі зміст ст. 130 КУпАП та не забезпечено можливості залучити адвоката. Звертає увагу, що суддя першої інстанції також порушив права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки розглянув справу у його відсутності та належним чином не повідомив його про

-2-

час та місце розгляду справи. Вважає також, що не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки відсутні докази на підтвердження цього, не доведено також і те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Відеозапис з нагрудної камери працівника поліції повністю спростовує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, окрім того, захисник вважає, що працівниками поліції було порушено й передбачену законом процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки останні не забезпечили ОСОБА_1 проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу на місці зупинки, а направлення на проведення огляду до медичного закладу ОСОБА_1 було оформлено після того, як його було доставлено до наркодиспансеру. Долучений до справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не є належним доказом, оскільки не є безперервним, на відеозаписі відсутні дані із зображенням доказів, зйомка велася під час відбирання біоматеріалу для аналізу, що принижує гідність особи. Звертає увагу, що ОСОБА_1 було відмовлено у забезпеченні повторного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Бомбушкара С. П., неявка яких з врахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_3 та його захисник-адвокат Бомбушкар С. П. належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями захисника-адвоката Бомбушкара С. П., а саме: 10.11.2021, 20.04.2022, 07.09.2022.

Апеляційний суд зауважує, що переважна більшість клопотань захисника-адвоката Бомбушкара С. П. про необхідність відкладення розгляду справи обґрунтовані відсутністю у ОСОБА_1 можливості бути присутнім в судовому засіданні із-за наявності ознак захворювання, а також через неможливість отримання додаткових доказів, зумовленої введенням в Україні воєнного стану. При цьому, останнє клопотання захисника-адвоката Бомбушкара С. П. від 20.12.2022 обґрунтовано регулярними відключеннями електропостачання та, як наслідок, відсутністю у нього можливості отримання додаткових доказів, при цьому протягом тривалого часу захисник, посилаючись з різних причин на відсутність у нього можливості надати додаткові докази, не вказував у клопотаннях, які саме докази йому необхідно здобути, та не підтвердив свої наміри відповідними доказами, а також не навів переконливих обставин, які були б документально підтвердженими та свідчили про неможливість прибуття його та ОСОБА_1 до суду для участі в судовому засіданні в апеляційній інстанції. Посилання захисника на введення воєнного стану та пов`язаних з ним обмежень чи завдань, без документального підтвердження, є загальними і не свідчить про відсутність у сторони захисту спроможності надати суду будь-які докази, а тим паче про неможливість прибути до суду для участі в розгляді справи.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.

-3-

Враховуючи те, що в черговому клопотанні захисника-адвоката Бомбушкара С. П. про відкладення розгляду справи не доведено наявність поважних причин, які свідчать про неможливість його та ОСОБА_1 приймати участь у розгляді справи, а також з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, тому апеляційний суд вважає за необхідне справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Бомбушкара С. П., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-4-

Пунктом 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 22.04.2021 о 00 год 27 хв у м. Ужгороді, вул. Грушевського, 69, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «OPEL ZAFIRA» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає ситуації, тремтіння пальців рук. Згідно висновку лікаря нарколога водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, що передбачає адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею першої інстанції та наведених у постанові доказів.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 295270 від 22.04.2021, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми; висновком № 255 від 22.04.2021 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

При складенні протоколу ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить його власноручний підпис у протоколі, у зв`язку з чим доводи захисника в цій частині необґрунтовані.

Разом з тим, з матеріалів справи, зокрема відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, не вбачається, що ОСОБА_1 виявляв бажання скористатись правовою допомогою і його законну вимогу було проігноровано працівниками поліції. Таким чином, на думку апеляційного суду ОСОБА_1 не був позбавлений можливості у запрошенні захисника.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області Колтов В. О. був упередженим при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи

-5-

іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Огляд водія ОСОБА_1 , за його згоди, проводився лікарем ОСОБА_4 , який будучи кваліфікованим фахівцем і встановив факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, про що склав відповідний висновок (а. с. 2).

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов до переконання, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 255 від 22.04.2021, є належним та допустимим доказом у справі, у зв`язку з чим, у сукупності з іншими дослідженими по справі доказами підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Апеляційний суд зауважує, що стороною захисту не надано жодних доказів з приводу незаконності висновку лікаря, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Факт підроблення доказів встановляється виключно за наявності відповідного вироку суду, що набув законної сили.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря ОСОБА_4 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склав висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння були підстави для фальсифікації вищевказаного висновку, а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість вищевказаного лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Безпідставними є і посилання захисника про відсутність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки це спростовується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно до якого вбачається, що підставою для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 було виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння.

Щодо посилання захисника Бомбушкара С. П. в апеляційній скарзі про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється статтею 266 КУпАП. За нормами частин 2, 3 цієї статті: огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо

-6-

перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до частини 4 статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Норми статті 266 КУпАП є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання статті 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (надалі Порядок № 1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 перелічені такі ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

-7-

Згідно з пунктом 8 Порядку № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З аналізу підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють процедуру проведення огляду, вбачається, що огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводиться. Для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я, де такий огляд проводиться з використанням експрес-тестів для дослідження біологічних матеріалів особи, яка оглядається, що й мало місце у випадку водія ОСОБА_1 , у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими і такі відхиляються.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, слід зазначити, що такі доводи, спростовуються матеріалами справи. Власне, про керування ОСОБА_1 транспортним засобом вказує і саме рішення суду яким скасовано постанову серії ЕАН № 4102542 від 22.04.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Частина 2 статті 122 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. При цьому вказаним рішенням встановлено недоведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п. 11.5 Правил дорожнього руху України, а не керування транспортним засобом. Згідно досліджуваного відеозапису з камер поліцейських, ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом до того моменту, поки поліцейським не було запропоновано проходження огляду у лікаря нарколога.

Разом з тим, зі змісту зазначеного рішення не вбачається, що за результатами розгляду адміністративної відповідальності, визнано незаконними дії працівників поліції, щодо зупинки ОСОБА_1 . Крім того, рішенням суду скасовано постанову серії ЕАН № 4102542 від 22.04.2021, зокрема у зв`язку з порушенням процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Таким чином доводи сторони захисту про відсутність причини зупинки ОСОБА_1 , у зв`язку з її незаконністю та, відповідно, незаконністю всіх послідуючих дій з боку працівників поліції, слід визнати також безпідставними.

Між тим, скасування постанови за результатами розгляду судом адміністративного позову ОСОБА_1 , не свідчить про незаконність зупинки транспортного засобу, оскільки рішенням суду від 15.10.2021 це прямо не встановлено. Крім того, сама по собі постанова серії ЕАН № 4102542 від 22.04.2021 не має преюдиційного значення при розгляді даної справи, оскільки не спростовує факту керування в той день ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

До того ж, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується й відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

-8-

Щодо твердження захисника про те, що відеозапис є недопустимим доказом по справі, оскільки не є безперервним та ньому не зафіксовано докази вчинення правопорушення, то таке, на переконання апеляційного суду також є безпідставними.

Апеляційний суд переглянув відеозапис долучений до проколу про адміністративне правопорушення та встановив , що зафіксовані на ньому обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відеозапис, що долучений до матеріалів провадження, узгоджується з іншими доказами по справі, які у своїй сукупності повністю доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Доводи захисника Бомбушкара С. П. про те, що розгляд справи був проведений за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 знав про перебування у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справи щодо нього, при цьому суд декілька раз повідомляв ОСОБА_1 про час та місце слухання справи шляхом направлення судової повістки, надіслання смс-повідомлення та розміщення оголошення на сайті суду, під час розгляду справи приймав участь його захисник-адвокат Бомбушкар С. П., разом з тим, в судове засідання, призначене на 21.09.2021 ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

У ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і

-9-

основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 прийнято відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги захисника, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника-адвоката Бомбушкара С. П. щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на оди рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння

-10-

та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 , відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника Бомбушкара С. В. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Бомбушкара С.П. задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Бомбушкара С. П. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2021 щодо ОСОБА_5 ,-без змін.

Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя