ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/819/19/22 Доповідач: Чорна Т.Г.
Категорія:ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Чорна Т.Г., за участі: секретаря судового засідання Автонагової Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2021 року, якою визнано винною ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказує, що постанова підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

Стверджує, що між нею та її батьком ОСОБА_2 виник конфлікт, який не є домашнім насильством у розумінні норм закону, в її діях відсутній умисел на заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Зазначає, що саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» автоматично не утворює складу адміністративного правопорушення. Такі дії мають потягнути за собою наслідки, а саме завдання чи можливість завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого.

Не було доведено, що наслідком її дій було спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 ..

Таким чином, суд в своєму рішенні дійшов передчасного висновку про доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджується з висновком суду про те, що визнала свою вину, оскільки не заперечувала про наявність конфлікту та лайки, однак не чинила жодного насильства психологічного характеру.

Одночасно із подачею апеляційної скарги ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначивши, що пропустила його з поважних причин.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд справи відбувся без її участі в зв`язку з чим в ОСОБА_1 була відсутня можливість надати доводи і заперечення стосовно необґрунтованості та незаконності складеного відносно неї протоколу, що є порушенням її законних прав та інтересів.

Також посилається на те, що 16.11.2021 року її матір?ю ОСОБА_3 була подана заява про залучення останньої в якості потерпілої, проте суд першої інстанції дану заяву проігнорував та розглянув справу без її участі.

За приписами ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до приписів ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст. 285 КУпАП передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Вбачається, що справу судом розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , відомості про отримання нею судової повістки в судове засідання призначене на 23.11.2021 року, у матеріалах справи відсутні. Копія повного тексту постанови була направлена на адресу скаржника 23 листопада 2021 року, однак відомості про її вручення в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та надання можливості доводити перед судом свою правову позицію.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Постановою, що оскаржується, суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винуватою у тому, що вона 18.10.2021 року о 11-00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила насилля в сім`ї психологічного та фізичного характеру відносно свого батька ОСОБА_2 , а саме: виражалась в його сторону нецензурною лайкою та вдарила по обличчю, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останнього, чим вчинила правопорушення, передбачене за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 , як зазначено у постанові, обґрунтований протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 471313 від 18.10.2021 року, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 18.10.2021 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи та не надав належної оцінки доказам у справі, на чому наголошує апелянт.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події та складу правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство. Утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Як вбачається, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 471313 від 18.10.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 18 жовтня 2021 року близько 11 год 00 хв. вчинила стосовно свого батька гр. ОСОБА_2 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , домашнє насильство психологічного та фізичного характеру: виражалася в його бік нецензурною грубою лайкою та вдарила по обличчю, чим вчинила правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, обставини описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно гр. ОСОБА_2 , а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди його психічному здоров`ю, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

Суд першої інстанції на вказане порушення вимог закону уваги не звернув.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Натомість, як видно із постанови, суд вийшов за межі викладеного у протоколі суті правопорушення та зазначив, що внаслідок таких дій могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, а також про те, що ОСОБА_1 вчинила насильство психологічного та фізичного характеру, тобто самостійно визначив наслідки, які потягли за собою дії ОСОБА_1 щодо потерпілого. При цьому самого потерпілого судом допитано не було.

В наявних у матеріалах справи письмових поясненнях від 18 жовтня 2021 року потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що 18 жовтня 2021 року о 11.00 год. в АДРЕСА_1 , його донька ОСОБА_1 ображала його нецензурною лайкою, а також разом з його дружиною ОСОБА_4 били його по голові та обличчі.

Ці пояснення не містять жодної вказівки на те, які наслідки для потерпілого потягли за собою дії ОСОБА_1 ..

Конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення.

Свідків подій та обставин, чи інших доказів, які б підтвердили зазначений у протоколі факт адміністративного порушення ОСОБА_1 немає.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 18 жовтня 2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, істотно порушив норми процесуального права та вийшов за межі викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення від 18.10.2021 року суті правопорушення та дійшов помилкового висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відмітка ОСОБА_1 «згодна, конфлікт з батьком був» у протоколі про адміністративне правопорушення та не оспорювання факту конфлікту і висловлення в адресу потерпілого нецензурною лайкою, саме по собі без доведення причинно-наслідкового зв`язку між такими діями і настанням шкоди психологічному здоров`ю особи чи інших наслідків, передбачених нормами вище перелічених нормативно правових актів не можуть бути визнані достатніми підставами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закриттю, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати.

Закрити провадження за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Т.Г. Чорна