Справа № 936/119/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі представниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Бачинської А. В., розглянувши апеляційну скаргу, подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

в с т а н о в и в :

Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 березня 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до змісту постанови, 24.01.2021, о 23 год 40 хв, на автодорозі у с. Нижні Ворота, по вул. Будівельна, 5, Воловецького району ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Шуста В. В. вказує на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції розглянув справу формально, не дослідивши у повному обсязі наявні у справі докази. Стверджує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція). Аргументує це тим, що у відділенні поліції № 2 Мукачівського РУП відсутні технічні засоби для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що свідчить копія відповіді на адвокатський запит начальника Мукачівського районного управління поліції. Крім того, апелянт посилається на те, що місцевим судом за клопотанням сторони захисту визнано неналежним доказом СD диск, що міститься у матеріалах справи, який, відповідно до графи «до протоколу додаються» не долучався. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Бачинської А. В., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , при цьому, береться до уваги те, що у судовому засіданні присутня його представниця, адвокатка Бачинська А. В. Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило. Отже, неявка ОСОБА_1 , з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Апеляційний суд переглядає справу виключно у межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №394827, 24.01.2021, о 23 год 40 хв, на автодорозі у с. Нижні Ворота, по вул. Будівельна, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У графі «Пояснення» ОСОБА_1 зазначив, що: «вважаю, що хода у мене була в нормі. Зупинили без причини. Просто так іди сюди». Своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, відомості щодо його особи внесені правильно, копію процесуального документу отримав.

З висновку щодо результатів медичного огляду від 25.01.2021 убачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння водію ОСОБА_1 пропонували пройти у закладі охорони здоров`я, а саме у КНП «Воловецької ЦРЛ ВРР», куди він разом з працівниками поліції і прибув, однак перебуваючи у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився від освідування (а. с. 5).

Відповідно до письмових пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначив, що 24.01.2021 був у сусідів та вживав приблизно 200 грам горілки, у чому розкаюється (а. с. 6).

З рапорту поліцейського Фітаса М. М. убачається, що, зупинивши транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , під час перевірки документів у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а саме у Воловецькій ЦРЛ ОСОБА_1 погодився. Однак, прибувши до вказаного медичного закладу, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, тому поліцейські запросили двох свідків, у присутності яких складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 7, 8).

Відеозаписом, який міститься на DVD-диску зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я (а. с. 2).

Докази, які містяться у матеріалах справи, є належними й допустимими, зібрані згідно з вимогами КУпАП, позаяк жодних порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду апеляційної скарги судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Фітас М. М. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час зупинки транспортного засобу, перевірки документів та оформлення щодо нього матеріалів адміністративного правопорушення,- на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі і не вказувала адвокатка Бачинська А. під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також переконаний, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відсутні.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський діяв у межах наданих йому повноважень, а у достовірності показів свідків сумнівів не виникає.

При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги такі нормативно-правові акти.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Відомості, які містяться у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 своєю поведінкою засвідчив, що не бажає проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. Тому, доводи апелянта про те, що він не вчиняв жодних дій на ухилення від проходження огляду, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє.

Факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, медичним висновком, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та його поясненнями під час розгляду справи у місцевому суді, даними відеозапису, що міститься на СD - диску, рапортом поліцейського, які у своїй сукупності повністю підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції діяли всупереч вимог Інструкції, яка регламентує процедуру проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає непідтвердженими і вважає, що висновки суду першої інстанції про дотримання поліцейськими при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення приписів Інструкції є правильними та обґрунтованими.

Відповідно до п. п. 2,3 Розділу ІІ Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у працівників поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 на момент зупинки поліцейськими транспортного засобу, мав зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Жодних доказів про те, що поліцейськими були порушені приписи ст. 266 КУпАП та вимоги Інструкції у матеріалах справи немає, відомості про існування таких також відсутні.

Не бере до уваги апеляційний суд твердження апелянта про те, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , адже, як зазначає апелянт, він правил дорожнього руху не порушував. Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що проходження особою, на вимогу поліцейського, огляду на стан сп`яніння та керування транспортним засобом у стані сп`яніння, жодним чином не пов`язане з причиною зупинки транспортного засобу під її керуванням. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і те, що в місцевому суді не оспорювалось те, що за кермом автомобіля перебував не ОСОБА_4 , а інша особа. Доказів, які би ставили під сумніви висновки суду першої інстанції про те, що після зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував саме водій ОСОБА_4 , останній відхилив законну вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, ні ОСОБА_4 , ні його представник не надали.

Недоцільними апеляційний суд визнає і твердження апелянта у тій частині, що у відділенні поліції № 2 Мукачівського РУП відсутні технічні засоби для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що свідчить копія відповіді на адвокатський запит начальника Мукачівського районного управління поліції. Відхиляючи їх, а також твердження адвокатки Бачинської А. В. про те, що у сторони захисту виникають сумніви відносно кваліфікації та тематичного удосконалення професійної підготовки лікаря ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції бере до уваги таке. Так, матеріалами справи підтверджено, що на водія ОСОБА_1 складений протокол та інші матеріали справи за порушення вимог п. 2.5 ПДР, а саме за відмову водія пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, тому вказані доводи апеляційний суд визнає безпідставними, адже вони не впливають на висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і тому не є предметом перевірки та дослідження.

Суд апеляційної інстанції вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується достовірними та достатніми доказами, у тому числі даними відеозаписсу, який міститься на СD- диску, що був досліджений апеляційним судом на предмет належності та допустимості під час розгляду справи. На відеозаписі чітко зафіксований момент відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що було підтверджено у тому числі особисто ОСОБА_1 під час розгляду справи у місцевому суді. При цьому, жодних порушень при фіксуванні поліцейськими на відео вищевказаного факту, апеляційним судом не виявлено. Одночасно,апеляційний суд вважає,що суд першої інстанції, визнавши недопустимим доказом наявний у справі СD диск не послався на нормативно-правові акти, відповідно до яких існує вичерпний перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції, при цьому не взявши до уваги матеріали справи, відповідно до яких ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Тому висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає недостатньо вмотивованими.

Дослідивши зміст клопотання адвокатки Бачинської А. В. про необхідність викликати та допитати у судовому засіданні у якості свідка громадянина ОСОБА_6 з приводу обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає передовсім враховуючи те, що адвокатка Бачинська А. В. не надала апеляційному суду жодних доказів, які можуть свідчити про причетність вказаного свідка ОСОБА_6 до цієї події, зокрема письмових пояснень цієї особи, в яких би містились дані про обставини події, яка мала місце.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не бере до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та, на думку суду, є намаганням апелянта уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_4 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Те, що ОСОБА_4 заперечує свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд окремо звертає увагу на правові позиції, викладені у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Отже, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а подана апеляційна скарга - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Шуста В. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН