Номер провадження: 33/813/1233/22
Номер справи місцевого суду: 523/7384/22
Головуючий у першій інстанції Ружицький В. В.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Пузанової Л.В.,секретар судового засідання Зєйналова А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130КУпАП, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20коп.

Згідно із зазначеною постановою, відповідно до протоколу серії ААД №090434, складеного співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області 19.06.2022 року, ОСОБА_1 о 05годині 38 хвилин 19 червня 2022 року керував транспортним засобом- мопедом Ямаха, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано за допомогою технічних засобів відеофіксації, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 11 жовтня 2022 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі в порядку частини першої статті 247 КУпАП через відсутність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що суд безпідставно не врахував подані ним письмові заперечення на складений щодо нього адміністративний матеріал, не зважив на судову практику при вирішенні аналогічних справ про адміністративне правопорушення та зробив помилковий висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Зокрема, вважає, що судом проігноровано ряд фактів, наявність яких виключає подію та склад адміністративного правопорушення при зазначених у протоколі обставинах, а саме: що він не керував мопедом, в тому числі, і на момент, коли з`явилися поліцейські; при відмові від огляду не залучалися свідки; неможливо точно встановити час події передбачуваного правопорушення; його не відсторонили від керування мопедом.

Розгляд справи апеляційним судом призначався на 07.11.2022 року, 14.11.2022 року, 21.11.2022 року та 28.11.2022року. Жодного разу ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до частин п`ятої статті 294 КУпАП, апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.

Наявні у справі довідки про доставлення SMS - повідомлень щодо судової повістки про виклик до суду на вказаний ОСОБА_1 номер телефону та повідомлення про виклик в судове засідання ОСОБА_1 шляхом розміщення відповідної інформації на офіційній веб - сторінці суду, свідчать про те, що він повідомлявся судом про дату, час і місце кожного судового засідання у встановлені законом строки та можливими відомими суду засобами.

Натомість ОСОБА_1 на ці повідомлення не реагував, ініціативи дізнатися про призначену апеляційним судом дату розгляду поданої ним апеляційної скарги не проявляв, а навпаки намагався всіляко обмежити себе в отриманні цієї інформації, не відповідаючи на телефонні дзвінки секретаря судового засідання та перериваючи розмову з нею, хоча єдиною метою цих дзвінків була проінформованість ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду справи.

Таку процесуальну поведінку особи, яка подала апеляційну скаргу на постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності, апеляційний суд розцінює як намагання уникнути розгляду справи протягом тривалого періоду та зупинити виконання постанови у разі відхилення доводів апеляційної скарги.

Оскільки згідно із частиною шостою статті 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень статті1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За приписами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735(далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 в редакції постанови від 28.10.2015 року (далі-Порядок).

Відповідно до вимог статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктом другим Порядку визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі- стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що для покладення на водія обов`язку проходити огляд на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, поліцейський повинен встановити наявність передбачених законом підстав вважати, що водій перебуває в цьому стані.

З огляду за зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому зазначені ознаки, які дали поліцейському підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

ОСОБА_1 наявність цих ознак заперечує і стверджує про те, що не керував мопедом, в тому числі і на момент, коли з`явились поліцейські, а котив його із власником цього транспортного засобу по черзі.

За змістом пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння і це підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ААД №090434 від 19.06.2022 року, в якому наведені обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення; відеозаписом події правопорушення, яким спростовуються пояснення ОСОБА_1 в частині того, що він не керував транспортним засобом, зокрема на відео зафіксовано, як ОСОБА_1 та власник мопеда «Ямаха» припаркували транспортний засіб біля магазину; поясненнями ОСОБА_1 , наданими як під час здійснення поліцейським відеозапису правопорушення, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції, у яких він не заперечував, що керував мопедом «Ямаха», а саме: сидячи на мопеді, котив його до зупинки при заведеному двигуні та включеній фарі.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення не містить пояснення ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення, з огляду на зміст якого він відмовився як від надання пояснень щодо події правопорушення, так і від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначивши про обставини, на які він посилався у наданих суду запереченнях.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 із наступними змінами, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376 з наступними змінами, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 із наступними змінами.

Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі також не вказав.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами і він обґрунтовано, з дотриманням норм права визнаний судом винним у його здійсненні та підданий адміністративному стягненню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, так як не ґрунтуються на законі та не підтверджуються матеріалами справи.

Зокрема, неприйнятним є посилання скаржника на те, що факт його відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння не підтверджено свідками, оскільки огляд було здійснено з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, як це передбачено частиною другою статті 266 КУпАП в редакції Закону України № 1231-ІV від 16 лютого 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності 17 березня 2021 року.

ОСОБА_1 доказів на спростування, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності, обставин не надав.

Не реалізував ОСОБА_1 і своє право подавати суду докази та заявляти клопотання в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, неодноразово не з`явившись у судові засідання до суду апеляційної інстанції.

Наведені факти свідчать про те, що ОСОБА_1 умисно ухилявся від явки до суду, провадженням у його справі не цікавився, своїми процесуальними правами користувався недобросовісно.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом під час складання протоколу про адміністративну відповідальність, що, на його думку, свідчить про відсутність факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає юридично неспроможними, такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні з огляду на викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості щодо підстав не вилучення документів складеної постанови серії БАБ 506 317 за частиною другою статті 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобами.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка інформаційного порталу Національної поліції, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 двічі: 16 березня 2017 року та 14 лютого 2021 року, притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, санкцією якої разом із накладенням на водія штрафу, який ОСОБА_1 сплачено не було, передбачено позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а кваліфікація дій ОСОБА_1 відповідає кваліфікуючим ознакам норми частини першої статті130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не встановлено, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Суворовського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду Л. В. Пузанова