Справа № 462/4028/22 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 33/811/1495/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 3 жовтня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 23 липня 2022 року, близько 21 год. 39 хв. у м. Львові по вул. Городоцька, 282А, керував автомобілем «Renault Clio Symbol», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку, в медичному закладі, що стверджується відповідним лікарським висновком №001779 від 23 липня 2022 року.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, окрім того поновити строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 3 жовтня 2022 року, зазначає, що про час та місце розгляду справи не був повідомлений, участі в судовому засіданні не приймав, про результат розгляду справи дізнався 22 листопада 2022 року.

Вважає, що жодних порушень не вчиняв, оскільки він є пацієнтом лікувальної програми замісної підтримки терапії з 8 липня 2020 року та приймає препарат «Метадоно гідро хлорид», який не викликає наркотичного сп`яніння.

Просить вважати висновок лікаря недійсним, оскільки коли він ознайомлювався з таким висновком, у ньому не було зазначено стану наркотичного сп`яніння, а лише зазначено, що він є учасником ЗПТ.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не приймав, про результат розгляду справи дізнався 22 листопада 2022 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 234914 від 23 липня 2022 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Clio Symbol» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння було проведено зі згоди водія, у встановленому законом порядку;

- відомостями висновку, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001779 від 23 липня 2022 року ( а.с. 3), з якого вбачається, що в ОСОБА_1 було діагностовано стан наркотичного сп`яніння та зазначено, що він є пацієнтом програми ЗПТ;

- рапортом (а.с. 4), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (не природня блідість обличчя, поведінка, що не відповідала обстановці, тремтіння пальців рук, зіниці, що не реагували на світло), направлено його в медичний заклад для проведення огляду, та в результат огляду у водія діагностовано стан наркотичного сп`яніння;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, згідно якого ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку із тим, що у автомобілі не світила ліва фара, під час опитування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, водій повідомляв, що є учасником ЗПТ, направлено його для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичний заклад, у медичному закладі намагався затягнути час (зазначав, що не може здати біологічне середовище «сечу»), проведено огляд водія у встановленому законом порядку, лікарем діагностовано наркотичне сп`яніння (виявлено наркотичний засіб «метадон»), водія ознайомлено з правами та обов`язками, оголошено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом.

Аргументи апелянта, що він є пацієнтом лікувальної програми замісної підтримуючої терапії (ЗПТ), а тому він не міг бути в стані сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №200 від 27 березня 2012 року затверджено Порядок проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, згідно з п. 7 якого, після прийняття лікарем - наркологом рішення про початок ЗПТ, хворому видається Інформаційний лист про замісну підтримувальну терапію із застосуванням препаратів бупренорфіну або метадону.

В свою чергу зазначений Інформаційний лист, з яким хворий ознайомлюється під підпис, має певні застереження. Зокрема в ньому зазначено, що препарати метадону можуть впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або роботі з іншими механізмами, порушувати психічні та/або фізичні здібності. У період отримання замісної підтримувальної терапії забороняється керувати автотранспортом та виконувати роботу, що вимагає швидкої реакції, точності рухів та перебування на висоті.

Доводи апелянта, що висновок лікаря є неналежним доказом, оскільки в ньому не були зазначено стану наркотичного сп`яніння, розцінюються апеляційним судом критично, оскільки спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому лікар медичного закладу в присутності ОСОБА_1 зазначив, що в нього діагностовано стан наркотичного сп`яніння та він є пацієнтом програми ЗПТ.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень Залізничним районним судом м. Львова положень ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинені ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суд м. Львова від 3 жовтня 2022 року.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 3 жовтня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.