Номер провадження: 33/813/1253/22
Номер справи місцевого суду: 492/996/21
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Павлючук Ю.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Саратського районного суду Одеської області від 21 липня 2022 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 7 ст. 121 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №501488 від 09.08.2021, ОСОБА_1 09 серпня 2021 року о 21.36 год, на автодорозі Т-16/27 керував мопедом марки «Сузукі» з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в Арцизьскій ЦРЛ у встановленому законом порядку відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №501461 від 11.08.2021, ОСОБА_1 11 серпня 2021 року о 11.00 год, на 57 км а/д Т-16-27 керував мопедом марки «Сузукі», який був незареєстрований у встановленому законом порядку. Правопорушення скоєно вдруге протягом року. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 30.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 7 ст. 121 КУпАП (а.с. 10).

Матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №501488 від 09.08.2021, та протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №501461 від 11.08.2021 були направлені для розгляду до Арцизького районного суду Одеської області.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 червня 2022 року задоволено подання в.о. голови Арцизького районного суду Одеської області про направлення до іншого суду матеріалів справи. Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 7 ст. 121 КУпАп направлено для розгляду по суті до Саратського районного суду Одеської області.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 21 липня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто судовий збір 496,20 гривень.

Провадження в справі про адміністративного правопорушення за ч. 7 ст. 121 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Саратського районного суду Одеської області від 21 липня 2022 року та закрити провадження по справі про адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Саратського районного суду Одеської області від 21 липня 2022 року, мотивуючи тим, що в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови суду він участі не приймав, копію постанови він отримав 11 жовтня 2022 року.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Саратського районного суду Одеської області від 21 липня 2022 року.

15 грудня 2022 року від представника ОСОБА_1 адвоката Чернишова Є.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із проходженням адвокатом Чернишовим Є.С. військової служби.

Однак, апеляційний суд не вважає доцільним відкладення розгляду даної справи та відмовляє у задоволенні клопотання, з огляду на наступне.

Апеляційний суду звертає увагу на те, що 17 листопада 2022 року розгляд справи було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 , оскільки останній повідомив, що не повній мірі розуміє українську мову, а його адвокат Чернишов Є.С. проходить військову службу, та не має змоги бути присутнім на судовому засіданні.

Клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи було задоволено, розгляд справи було відкладено на 15 грудня 2022 року, при цьому ОСОБА_1 роз`яснено право укладення угоди з іншим адвокатом, який мав би змогу брати участь в судовому засіданні, однак 15 грудня 2022 року від ОСОБА_1 повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із проходженням адвокатом Чернишовим Є.С. військової служби.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної не є обов`язковою.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доводів, викладених в апеляційній скарзі, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Слід також зазначити, що апеляційний суд ніяким чином не обмежує в правах учасників справи, оскільки ОСОБА_1 скористався своїм правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку, скористався правом на захист, у встановленому законом порядку своєчасно повідомлявся про час і місце розгляду справи, мав достатньо часу для надання суду додаткових пояснення щодо суті справи, у разі необхідності. Крім того, ОСОБА_1 був наданий час для пошуку та укладення угоди із адвокатом, який мав би змогу приймати участь в судових засіданнях.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №501488 від 09.08.2021, який підписаний ОСОБА_1 .. Крім того в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 вказав, що «вживав наркотики, метадон» (а.с. 5);

2)довідкою ст. інспектора СРПП ВП №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 за ст. 130 КУПАП впродовж календарного року до адміністративної відповідальності не притягувався, посвідчення водія не вилучалося (а.с. 6);

3)копією постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №394543 від 09.08.2021 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що водій керував мопедом марки «Сузукі», який незареєстрований у встановленому законом порядку (а.с. 7);

4)актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, складеного 09.08.2021 о 22:17, відповідно до якого транспортний засіб мопед «Сузукі» без державного реєстраційного номеру було передано для зберігання на арештмайданчик №9 м. Арциз, провул. Транспортний 2Б. Затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку із скоєнням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом ОСОБА_1 .. Транспортний засіб доставлений на арештмайданчик евакуатором (а.с. 8);

5)відеозаписом обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, з кого вбачається, що 09 серпня 2021 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом марки «Сузукі» та був зупинений працівниками поліції. ОСОБА_1 підтвердив факт вживання наркотичних речовин, а саме метадону шляхом внутривенної ін`єкції. Проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився (диск а.с. 9).

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 09 серпня 2021 року о 21.36 год, на автодорозі Т-16/27 керував мопедом марки «Сузукі» з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог чинного законодавства справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 та його представника, про розгляд справи він не повідомлявся, SMS-повідомлення про виклик до суду не отримував, чим було порушено його право на захист, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово надсилались судові повістки про виклик до Саратського районного суду Одеської області на адресу, яка була особисто вказана ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, однак судова кореспонденція поверталась до суду із відміткою «адресат відмовився» (а.с. 33-34, 40-41).

Апеляційний суд також критично відноситься до посилання ОСОБА_1 на те, що Саратський районний суд Одеської області не направив йому SMS-повідомлення про виклик до суду та жодного разу не зателефонував, оскільки на жодному із документів, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_1 не вказав свій номер телефону.

Свій номер телефону ОСОБА_1 вказав лише в заяві про ознайомлення із матеріалами справи, яка подана до суду після розгляду справи та в апеляційній скарзі.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної не є обов`язковою.

Апеляційний суд також звертає уваги, що згідно вимог ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення, а як встановлено матеріалами справи ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 09 серпня 2021 року, а тому неодноразове відкладення розгляду справи на іншу дату, могло привезти до порушення строків передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП та безпідставне звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Таким чином, на підставі вищевстановлених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повній мірі виконав обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, однак останній ухилявся від отримання поштової кореспонденції суду, а тому суд розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної, явка якої не є обов`язковою, з метою недопущення порушення строків передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що Саратський районний суд Одеської області не звернув уваги на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №501488 від 09 серпня 2021 року, рік складання такого протоколу а саме «21» дописано ручкою, з огляду на наступне.

Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 04 лютого 2022 року протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №501488 від 09 серпня 2021 року був направлений до Відділення поліції №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області для належного оформлення, в тому числі у зв`язку із тим, що у вказаному протоколі не зазначено рік вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 14-16).

Таким чином, недолік протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №501488 від 09 серпня 2021 року щодо не повного зазначення дати складання протоколу (року), посадовими особами Відділення поліції №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області був виправлений та дописаний на підставі Арцизького районного суду Одеської області від 04 лютого 2022 року.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №501488 від 09 серпня 2021 року був підписаний ОСОБА_1 та будь яких зауважень щодо його змісту на місці зупинки транспортного засобу останній не мав.

Твердження в апеляційній скарзі відносно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 №501488 від 09 серпня 2021 року, час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 вказано «21.36 год», а в постанову Саратського районного суду Одеської області від 21 липня 2022 року вказано «11.00 год», не має суттєвого правового значення та не може бути підставою для закриття провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР України, та зазначене оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі про те, що не може вважатись доказом те, що особа сама вказала на невідомому відео або щось підписала про те, що вона вживала наркотик метадон, та те, що суд першої інстанції не встановив чи був ОСОБА_1 у момент зупинки під впливом наркотичних засобів, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

В справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Апеляційним судом був досліджений наявний в матеріалах справи відеозапис, який із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій.

Наданий працівниками поліції відеозапис апеляційний суд визнає належним та допустим доказом по справі, та бере його до увагу. Оскільки, надаючи такі докази, уповноважена особа виконувала свій обов`язок, передбачений ст. 251 КУпАП щодо збирання доказів, а тому посилання ОСОБА_2 на те, що не може бути доказом те, що особа сама сказала на «невідомому відео» про те, що вона вживала наркотики, є недоречними та не приймаються до уваги апеляційним судом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При цьому, в п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28.10.2010, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Саратського районного суду Одеської області від 21 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Саратського районного суду Одеської області від 21 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький