Номер провадження: 33/813/182/22
Головуючий у першій інстанції Іоніді К.В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Пойзнер В.Є., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Холоши Х.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського райсуду м. Одеси від 18.11.2021, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Цекинівка Ямпільського району Вінницької обл., громадянина України, працюючого старшим офіцер пошуково-рятувальної служби управління сил підтримки в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції на ОСОБА_1 було накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а також стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, старший офіцер пошуково-рятувальної служби управління сил підтримки в/ч А 2951 капітан 2 рангу ОСОБА_1 , являючись суб`єктом, на якого поширюється дія п.п. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме: 04.04.2021, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, за 2020 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вчинивши правопорушення, пов`язане з корупцією.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:

- судом не враховано того, що 17.03.2021 ОСОБА_1 вибув у службове відрядження з м. Одеси до м. Київ до Генерального штабу Збройних Сил України, з якого повернувся лише 01.04.2021 при цьому з огляду на специфіку виконуваних у відрядженні завдань, він не мав реальної можливості доступу до роботи в мережі Інтернет;

- поза увагою суду залишилось те, що з моменту повернення ОСОБА_1 з відрядження він вжив заходів щодо отримання доступу до електронного ключа та довідки про доходи необхідних для заповнення електронної декларації, які отримав лише 04.04.2021 та цього ж дня одразу подав декларацію;

- до суду 1-ої інстанції не було надано жодного доказу на підтвердження в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

- суд 1-ої інстанції не звернув уваги та не надав належну правову оцінку обставинам, які є підставою для закриття провадження відповідно до вимог ст. 38 КУпАП за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, Національне агентство з питань запобігання корупції про несвоєчасне подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2020 рік було повідомлено 19.04.2021, проте протокол було складено лише 20.10.2021.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову та провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора Холоши Х.Ю., яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки такі твердження є голослівними та, навпаки, спростовується доказами по справі.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) визначено поняття правопорушення, пов`язаного із корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

При цьому, зазначена ст. 1 Закону передбачає, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Так, відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

Таким чином, ОСОБА_1 , як старший офіцер пошуково-рятувальної служби управління сил підтримки військової частини НОМЕР_1 є суб`єктом декларування відповідно до Закону.
При цьому, згідно з вимогами ч. 1 ст. 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав декларацію за 2020 рік несвоєчасно без поважних на це причин 04.04.2021, чим допустив порушення вимог фінансового контрою та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 1080/21 від 20.10.2021 (а.с. 2-10);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 12-13), відповідно до яких він дійсно подав декларацію 04.04.2021, оскільки у період з 17.03.2021 по 01.04.2021 він перебував у відрядженні;

- витягом з наказу командувача Військово-морських сил Збройних Сил України №23 від 03.02.2020 (а.с. 26-28), відповідно до якого ОСОБА_1 призначено старшим офіцером пошуково-рятувальної служби управління сил підтримки;
- копією повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції №154/111/2443/23 від 19.04.2021 (а.с. 18) про несвоєчасне подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2020 рік (з 01.01.2020 по 31.12.2020);
- копією службової записки №71-02/7046/21 від 29.04.2021 про стан функціонування ІТС Реєстру (а.с. 47-50);
- копією послідовності дій користувача ОСОБА_1 в системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» за період з 01.01.2021 по 01.04.2021 (а.с. 19-20), з якої вбачається, що він заходив у систему 04.04.2021 о 14:16 год. та подав декларацію лише 04.04.2021 о 15:45 год.

Апеляційний суд критично оцінює посилання ОСОБА_1 щодо поважності причини несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, зокрема, у зв`язку із службовим відрядженням у період з 17.03.2021 по 01.04.2021.

Так, матеріали справи не містять будь-яких даних щодо неможливості подання ОСОБА_1 декларації у період з 01.04.2021 по 17.03.2021, тобто до його відрядження, а тому на думку апеляційного суду останній не вжив усіх можливих заходів спрямованих на своєчасне подання декларації.

Окрім того, апеляційний суд вважає голослівними та такими, що спростовуються матеріалами справи твердження ОСОБА_1 щодо відсутності доказів на підтвердження наявності в його діях умислу, направленого на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 щодо наявності обставин, які є підставою для закриття провадження відповідно до вимог ст. 38 КУпАП за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, Національне агентство з питань запобігання корупції про несвоєчасне подання ним щорічної декларації за 2020 рік було повідомлено 19.04.2021, проте протокол було складено лише 20.10.2021, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Частина 4 ст. 38 КУпАП передбачає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути уваги щодо застосування судами положень ст. 38 КУпАП у частині визначення дня, з якого починається перебіг строку накладення адміністративного стягнення.

На переконання апеляційного суду висновок про виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме сукупності його об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, яка уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією. При цьому відповідно до ст. 254 КУпАП здійснює це невідкладно не пізніше 24-х годин з моменту встановлення всіх необхідних ознак такого правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про правильність та обґрунтованість висновків суду 1-ої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та відсутність підстав для закриття провадження за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського райсуду м. Одеси від 18.11.2021 про накладення на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца