Справа № 346/3593/22
Провадження № 33/4808/649/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Валігурська Л.В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Атаманюка В.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка В.М. на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 25.08.2022 року о 09:34 годині на автодорозі Н-10, 146 км. в с. Лісна Слобідка Коломийського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом «FORD FOKUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкірного покриву, підвищена жвавість. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову суду захисник адвокат Атаманюк В.М.,який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною.

Вказав на те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР. Надалі працівники поліції вказали на те, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. В ході розмови водій ОСОБА_1 вимагав у поліцейських дотримуватись його прав та законних інтересів, на що працівники поліції поводили себе агресивно та провели огляд автомобіля та самого водія.

Апелянт звертає увагу на те, що відеозаписи з бодікамер працівників поліції не містять відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, що є необхідною складовою для притягнення до відповідальності передбаченою ч.1 ст.130 КУпАП.

Наголошує на тому, що у відповідності до вимог закону пропозиція щодо проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути висунута поліцейським за присутності свідків, яким будуть озвучені ознаки сп`яніння у водія та які мали б можливість пересвідчитись у наявності таких ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та його відмові від проходження огляду.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні дані, що водій ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі.

Апелянт погоджується з тим, що норми КУпАП та Інструкція не передбачають яким чином поліцейський повинен фіксувати відмову водія від огляду на стан сп`яніння, але п.8 Порядку проходження огляду на стан сп`яніння прямо передбачено, що у разі відмови від огляду водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення. Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений за відсутності свідків не може вважатися належним та допустимим доказом.

Окрім того, поліцейськими не забезпечено доставлення водія протягом 2-х годин з моменту його зупинення до медичного закладу, що свідчить про порушення працівниками поліції процедури складання протоколу та інших матеріалів справи

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Атаманюк В.М. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях події адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Так, Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та оскаржити судові рішення.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, Коломийський міськрайонний суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вона підтверджена дослідженими та перевіреними судом доказами, які наявні в матеріалах справи.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до вимог п. 2.5 ПДР ОСОБА_1 безпідставно відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за наявності відповідних ознак сп`яніння, незважаючи на неодноразові вимогу щодо необхідності проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.

При ухваленні рішення у справі судом обґрунтовано вказано на те, що невручення направлення водію транспортного засобу для проходження огляду не свідчить про порушення вимог закону та відповідної Інструкції, оскільки таке направлення є лише підставою для проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Судом першої інстанції досліджено відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які у повній мірі відображають обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , подальші дії працівників поліції і особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку, що долучений до справи відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП та є належним і допустимим доказом по справі, яким зафіксовані обставини вчиненого правопорушення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що сукупність досліджених доказів повністю доводить, що ОСОБА_1 , діючи з метою уникнення від проходження огляду на стан сп`яніння, відмовився проходити огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі на неодноразові вимоги поліцейських пройти такий огляд.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та були перевірені доводи щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Зокрема, ЄСПЛ неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що правова певність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.( «Науменко проти України» )

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Атаманюк В.М. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Атаманюк В.М. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та стверджували, що не заперечують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак вважають, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з метою вирішення питання щодо можливості відсторонення водія від керування транспортним засобом. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, він повинен прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції , яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а виконати вимоги поліцейського, які спрямовані на забезпечення проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та пройти відповідний огляд в установленому порядку.

Таким чином, водій транспортного засобу повинен не тільки висловити свою згоду щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст.17 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які дозволяли ОСОБА_1 не виконати законні вимоги працівників поліції щодо проходження відповідного огляду у медичному закладі та відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника В.М.. про те, що дії працівників поліції не відповідали вимогам ст.266 КУпАП, оскільки вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів та відеозаписом з відео реєстраторів.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути доведена сукупністю належних та допустимих доказів, жоден з яких не має заздалегідь встановленої сили.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №289961 від 25.08.2022 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 25.08.2022 року о 09:34 годині на автодорозі Н-10, 146 км. в с. Лісна Слобідка Коломийського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом «FORD FOKUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкірного покриву, підвищена жвавість. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою інспектором взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області ДПП лейтенантом поліції Гайварською В.С., вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та уповноваженою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заповненням даних щодо місця їх проживання, правильність яких підтверджена їх власноручними підписами.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в Коломийському міськрайонному суді, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

Зазначено, що до протоколу додається відео з нагрудних камер 471280, 471268, направлення, пояснення свідків, пояснення водія.

В графі протоколу пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 власноручно написав про те, що протокол складався о 13.25 год. 25.08.2022 року, ним додатково подано клопотання на додатковий розгляд справи, зазначив, що надає додаткові матеріали, що можливості перевірки медичного стану йому не надано та працівники заборонили проходити медичний огляд. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що надав пояснення на окремому аркуші.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось, посвідчення водія було встановлено через додаток ПНП, тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом не видавався.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомленням зі змістом його звинувачення.

Таким чином, зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом висунутого обвинувачення.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що сторона захисту вважає, що відносно ОСОБА_1 працівниками поліції була порушена процедура проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, яка передбачена законом.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи неспроможними та безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів по справі.

Так, до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2), згідно якого водій ОСОБА_1 25.08.2022 року о 11 год. 35 хв. направлявся до КНП «ПНЦ ІФ ОР».

Відповідно до вказаного направлення у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: неприродна блідість, підвищена жвавість, поведінка, що не відповідала обстановці. Особу водія було встановлено на підставі посвідчення водія.

Апеляційний суд вважає, що не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу встановлення факту оформлення відповідного направлення до медичного закладу працівником поліції, оскільки наявність або відсутність акту огляду та направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливають на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який відмовився від проходження відповідного огляду на вимогу поліцейського.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.3-4), з яких вбачається, 25.08.2022 року о 11.40 год. були запрошені працівниками поліції в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 , який мав ознаки сп`яніння, а саме: надмірна жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці, не природня блідність. В їхній присутності водій відмовився у встановленому законом порядку проїхати у медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що засвідчили власноручним підписом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки в порушення принципу безпосередності дослідження доказів останні не допитувались у судовому засіданні і судом не приймались достатні заходи, щодо забезпечення допиту вищевказаних свідків в судовому засіданні.

Разом з тим, вищевказані письмові пояснення свідків не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення щодо висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

До матеріалів справи також долучено власноручно написано пояснення ОСОБА_1 (а.с.5), в яких останній зазначив, що 25.08.2022 року він пересувався автомобілем «FORD FOKUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції. Згодом на місце події прибули працівники поліції ще на одному службовому автомобілі. Його було затримано та незаконно вилучено автомобіль за допомогою евакуатора. Працівники поліції незаконно звинуватили його у вчиненні правопорушенні, передбаченому ст. 130 КУпАП. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння і, якщо це була законна вимога, то він згідний був її виконати. На відео бодікамери не зафіксовано його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. На місці події були присутні чотири працівники поліції із наявними у них 4-ма бодікамерами, які не висували йому законної вимоги щодо обстеження у медичному закладі, а погрожували забрати автомобіль та скласти протокол за ст.130 КУпАП. Дії працівників поліції вважає незаконними.

До матеріалів справи додано акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 25.08.2022 року, відповідно до якого автомобіль «FORD FOKUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , доставлено для зберігання на спеціальний майданчик в м Коломия у зв`язку із оформленням протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.6). від підпису в акті огляду ОСОБА_1 відмовився.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд враховуючи, що презумпція невинуватості є одним з основоположних конституційних принципів судочинства, вважає, що доводи про незаконне затримання та застосування психологічного насильства працівниками поліції, можуть бути належним чином перевірені в межах відповідного кримінального провадження, оскільки свідчать про перевищення посадовими особами своїх повноважень та вчинення правопорушення.

Разом з тим, під час судового розгляду суду першої та в суді апеляційної інстанції було встановлено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі і не доставлявся до медичного закладу для проведення огляду.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції та відео реєстратора службового автомобіля працівників поліції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з відео реєстратора службового автомобіля працівників поліції, нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Досліджені судом відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зокрема, з відеореєстратора патрульної машини працівників поліції вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «FORD FOKUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за порушення ПДР України, а саме: за керування транспортним засобом в населеному пункті з перевищенням допустимої швидкості руху 76 км/год., про що ОСОБА_1 було проінформовано. В автомобілі на місці водія перебував ОСОБА_1 без сторонніх осіб, який почав сперечатись з приводу наявності в його діях порушення вимог ПДР України та стверджував, що він не мав можливості встановити, що рухався в межах населеного пункту. Під час розгляду справи поліцейським про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості руху транспортного засобу, останній почав вимагати присутність старшого бригади або більш досвідченого працівника поліції, після чого працівник поліції запропонував ОСОБА_1 скористатись правом на правову допомогу професійного адвоката. ОСОБА_1 відмовився правом скористатися послугами власного адвоката і став вимагати, щоб саме працівник поліції забезпечив йому участь адвоката та був проінформований поліцейською про відсутність такого обов`язку у працівників поліції. Після чого, працівником поліції повторно було запропоновано ОСОБА_1 особисто знайти захисника та надано для цього відповідний час.

Разом з тим, в ході спілкування із водієм працівником поліції були виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим останньому працівником було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Однак, водій транспортного засобу ОСОБА_1 , став оспорювати наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння, почав висловлювати працівникам поліції зауваження щодо неналежного фіксування обставин події за допомогою персонального відео реєстратора.

Після повторної вимоги працівника поліції пройти відповідний огляд у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, водій ОСОБА_1 висловив згоду щодо проходження такого огляду за умови, що працівниками поліції будуть прийняти відповідні заходи щодо збереження його транспортного засобу.

Працівниками поліції були прийняти відповідні заходи та викликаний інший екіпаж патрульної поліції, який по приїзду на місце події був проінформований про наявну ситуацію.

Однак, водій транспортного засобу ОСОБА_1 , перебуваючи в автомобілі на місці водія транспортного засобу, відмовився виходити із транспортного засобу, почав з`ясовувати питання про те, яким чином йому буде відшкодована моральна шкода за втрату робочого часу в тому разі коли буде з`ясовано, що він не перебуває у стані наркотичного сп`яніння. При цьому, водій ОСОБА_1 звинуватив поліцейських в тому, що вони тиснуть на нього, вимагав дати йому час для ознайомлення із законодавством, яким передбачено проведення медичного огляду та стверджував, що не бажає порушувати закон і згідний пройти відповідний огляд на проходження медичного огляду у разі висунення працівником поліції до нього відповідної вимоги. Разом з тим, в подальшому ОСОБА_1 погодився добровільно надати поліцейським можливість оглянути багажник його транспортного засобу. Після цього, водію ОСОБА_1 знову повторно неодноразово було роз`яснено про наявність в нього певних ознак наркотичного сп`яніння та необхідність проходження огляду в медичному закладі. Однак, водій ОСОБА_1 знову почав сперечатись з приводу наявності в нього ознак наркотичного сп`яніння та висловлювати поліцейським свої зауваження щодо порядку здійснення відеозапису, вказував, що він незадоволений діями працівників поліції, які за відсутності в нього ознак сп`яніння безпідставно вимагають від нього пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, хоча він не хоче проходити такий огляд, оскільки не має належного часу для проходження такого огляду і йому необхідно займатися своїми справами, звинувачував працівників поліції у перевищенні своїх посадових обов`язків та в незаконному затриманні. При цьому, ОСОБА_1 , незважаючи на неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, постійно повторював, що він не відмовляється від проходження огляду у медичному закладі, якщо від працівника поліції буде висунута відповідна вимога.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , отримавши вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, намагався ускладнити працівникам поліції виконання покладених на них обов`язків щодо забезпечення проведення огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу в медичному закладі, висуваючи непередбачені законом умови для проведення такого огляду та вимагаючи від поліцейських вчинення дій, які вони не зобов`язані були вчиняти, створював видимість намагання діяти у відповідності до вимог закону, явно ігноруючи вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Дії ОСОБА_1 , після висунення йому вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у відповідності до п. 2.5 ПДР України, свідчать про те, що він, відмовляючись від проходження такого огляду, намагався створити видимість того, що його дії, які фактично були спрямовані на ухилення від проходження такого огляду, виглядали як прагнення діяти у відповідності до вимог закону.

Вищевказані дії ОСОБА_1 правильно розцінені поліцейським та судом першої інстанції як відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та обґрунтовано кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту відеозапису вбачається, що працівник поліції неодноразово роз`яснив ОСОБА_1 про правові наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Водію ОСОБА_1 працівником поліції були роз`яснені його права та обов`язки, про що стверджується долученим відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції та власноручним підписом правопорушника в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вищевказаним відеозаписом зафіксовано, що працівником поліції водію ОСОБА_1 неодноразово було оголошено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, після чого водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП ПНЦ ІФОР в присутності свідків, які були запрошені працівниками поліції. Однак, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, мотивуючи свої дії неправомірністю дій працівників поліції, безпідставністю та незаконністю вимоги щодо проходженні ним огляду на стан сп`яніння та відсутністю в нього вільного часу для проходження такого огляду.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки зі змісту відеозапису вбачається, що останній після висунення йому вимоги працівником поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, протягом тривалого часу (більше однієї години часу) під різними приводами відмовлявся від проходження такого огляду.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що згода водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння під умовою виконання працівниками поліції непередбачених законом вимог, повинна розглядатися судом як фактична відмова від проходження такого огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю процесуальною поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що згода водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння під умовою виконання працівниками поліції непередбачених законом вимог, повинна розглядатися судом як фактична відмова від проходження такого огляду.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 після висунення йому вимоги пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі вказував на те, що він згідний пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі тільки за умови прийняття працівниками поліції відповідних заходів щодо збереження його транспортного засобу, а в подальшому став відмовлятись від проходження такого огляду, мотивуючи свої дії відсутністю в нього наявних ознак наркотичного сп`яніння, незаконністю дій працівників поліції та відсутністю в нього вільного часу.

Окрім того, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції містять дані того, що ОСОБА_1 працівником поліції було ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, роз`яснено його зміст та роз`яснено причини евакуації транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . На відеофайлах зафіксовано підписанням ОСОБА_1 відповідних граф даного протоколу та написання ним власноручних пояснень по суті вчиненого правопорушення в протоколі.

Зі змісту відеозапису вбачається, що працівником поліції зафіксовано роз`яснено ОСОБА_1 порядок оформлення матеріалів адміністративної справи щодо нього та порядок розгляду даних матеріалів справи за ч.1 ст.130 КУпАП в суді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на відеозаписах зафіксовано відмову ОСОБА_1 від підписання в акті огляду та тимчасового затриманого транспортного засобу «FORD FOKUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.6), про що свідчить відмітка зроблена поліцейським в даному акті огляду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням ним ПДР України та виявили в нього неприродну блідість шкіри та поведінка, що не відповідає обстановці, вважали що вищевказані ознаки можуть свідчити про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння та запропонували водію пройти відповідний огляд у медичному закладі, на що останній відмовився.

Відеозаписи містять відомості про роз`яснення ОСОБА_1 правових наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та повідомлено, що у разі відмови від проходження такого огляду стосовно водія буде складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, дозволяють встановити психологічне ставлення правопорушника до вчиненого правопорушення та інші обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився від проходження огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, санкція даної статті передбачає також відповідальність водія за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення , передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду, відповідає матеріалам справи, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі відповідно до встановленого порядку, підтверджується сукупністю доказів, які досліджені судом.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції про незаконність судового рішення та невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Атаманюка В.М. залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв