Справа № 703/4029/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кривельова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, утриманців не має, працюючого начальником господарської служби ТОВ «Континент-груп» проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 близько 01 години 30 хвилин 04 грудня 2021 року по вул. Філатова в м. Смілі керував автомобілем «Сітроєн», реєстраційний № НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 04 грудня 2021 року близько 20-21 год. Він приїхав до товариша та поставив автомобіль біля двору. Вони дійсно вживали алкоголь, оскільки автомобіль мав забрати його знайомий. Сівши в автомобіль, він його завів та почав прогрівати. В цей час під`їхали поліцейські, сказали, що він п`яний та запропонували проїхати до медичної установи для проходження відповідного огляду, де лікар зафіксував у нього стан алкогольного сп`яніння. Драгер йому взагалі не пропонували продувати.

Його захисник пояснив, що процедура огляду водія на стан сп`яніння проведена з порушенням положень ст.266 КУпАП, а тому результати такого огляду вважаються недійсними. Працівниками органу національної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, а саме: не запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу. В протоколі не зазначено, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що повинно було передувати його направленню до медичної установи. Направлення ОСОБА_1 до медичної установи фактично, на думку захисника, відбулось внаслідок його затримання, чим було порушено його право на захист. Зазначив, що матеріали справи не містять будь-якого відеозапису на місці зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а на відео з медичної установи чітко вбачається, що ОСОБА_1 не погоджувався з діями поліцейських, заперечував факт пропонування пройти огляд на місці зупинки. Крім того, в подальшому поліцейськими не було зафіксованого його клопотання про залучення захисника, у якому йому було відмовлено. Вказав, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушеннями, оскільки пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, були відібрані пізніше, ніж складено протокол. А тому, просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Стаття 251 КУпАП визначає доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (в подальшому - «Порядок 1103») та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція 1452/735»).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, п.п. 3, 4, 6, 8 Порядку 1103 та п.п. 6, 7 Розділу І Інструкції 1452/735 поліцейський зобов`язаний запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу. У випадку незгоди водія із результатами проведеного огляду, чи у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, поліцейський зобов`язаний запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я (медичному закладі) та у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я скласти протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, з огляду на вищевказане, законними вимогами працівника поліції про необхідність проходження медичного огляду до особи, що керує автомобілем, є підтверджені доказами ознаки наявності алкогольного сп`яніння.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії № 154903 від 04.12.2021, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та з якого вбачається, що ОСОБА_1 04.12.2021 о 01:30 год. по вул. Філатова в м. Смілі керував автомобілем «Сітроєн», реєстраційний № НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП ;

- висновком № 645 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого 04.12.2021 року о 02 год. 30 хв. ОСОБА_1 було встановлено діагноз стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 , визнав, що вживав алкоголь. Наведений факт не заперечував ОСОБА_1 і в ході розгляду справи.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Твердження сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 проведено з порушенням вимог закону та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкоголю, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, є безпідставними.

Під час перегляду відеозапису встановлено, що у працівника поліції виникла обґрунтована підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані сп`яніння. При цьому суд зазначає, що частина ознак як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння є спільною.

За наявності ознак сп`яніння, які можуть відноситись як до ознак алкогольного, так і до ознак наркотичного сп`яніння (окрім запаху алкоголю з порожнини рота), у працівника поліції могла виникнути підозра про перебування водія як в стані алкогольного, так і в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку з такими обставинами, працівник поліції обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі.

Крім того під час огляду було встановлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначений висновок щодо результатів медичного огляду складений із дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

У висновку міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. Відомостей про те, що останній не погодився з результатами огляду та оспорював ці результати в установленому законом порядку в матеріалах справи немає.

Доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи є неналежними доказами, а тому не повинні прийматись судом як докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки вищевказаний протокол складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі та в доданих до нього матеріалів, сумнівів не викликають, оскільки ці відомості узгоджуються між собою та будь-яких суперечностей не містять.

Щодо порушення працівниками поліції права на захист, то суд зазначає, що до компетенції поліції не входить обов`язок по забезпеченню особи адвокатом на його вимогу.

Крім того, ОСОБА_1 не мотивовано які перешкоди стали на заваді йому скористатись правничою допомогою, в тому числі і за допомогою засобів телефонного зв`язку.

Окремо слід наголосити на тому, що в даній справі її суть є важливою для суспільства, оскільки непритягнення особи до адміністративної відповідальності в разі доведення її винуватості через прояви надмірного формалізму ставить під загрозу безпеку дорожнього руху, загрожує життю та здоров`ю учасникам дорожнього руху, може призвести до ймовірних тяжких наслідків, наражає на ризик повторного порушення норм закону з боку правопорушника.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність за яке передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з довідкою відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Бабій Богун В.А. 09.08.2018 року отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Оскільки санкція статті є конкретною і не містить альтернативного адміністративного стягнення, суд уважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, наведений у ст. 5 вказаного Закону.

Відтак, із ОСОБА_1 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн., оскільки судом не встановлено підстав для його звільнення від сплати цього збору.

Керуючись ст. 9, 23, 40-1, 130, 252, 283-285, 294 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл. 21081300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача:UA0023001 код класифікації: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 496,20 грн. судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя І.Я. Биченко