Постанова

Іменем України

25 жовтня 2022 року

м. Київ

провадження №33/824/2986/2022

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Оболонського районного суду м. Києва

в складі судді Мицик Ю. С.

від 22квітня 2022 року

у справі №359/466/22 Дарницького районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

У С Т А Н О В И В:

07 січня 2022 року інспектором ВРПП Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області капітаном поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №181954 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 07.01.2022, о 14 год. 00 хв., на авто дорозі М-03, 20 км, 15А, керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , без заднього бамперу, що передбачений конструкцією транспортного засобу, чим порушив п. 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В протоколі зазначено, що правопорушення вчинено повторно, протягом року, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Також зазначено, що до протоколу додаються копія постанови БАА №575365, DVD-диск із записом з нагрудної камери.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та закрито провадження у праві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності не встановлюється у справах, провадження у яких закривається.

Вказував, що суд не звернув уваги на те, що у зв`язку із закриттям даної справи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, питання щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не вирішується.

Вважав, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у зв`язку з тим, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, не повинен був робити висновків щодо наявності чи відсутності вини в його діях.

За вказаних обставин просив змінити постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2022, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини постанови суду висновки про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 121 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою скаржник також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2022.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, посилався на те, що справу розглянуто за його відсутності, копію постанови не отримував, а про рішення суду дізнався 24.09.2022.

Дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як вбачається із матеріалів справи 22.04.2021 судом першої інстанції винесено оскаржувану постанову.

З апеляційною скаргою скаржник звернувся 25.09.2021, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, в клопотанні про поновлення строку скаржник зазначив, що копію оскаржуваної постанови не отримував, а про судове рішення дізнався 24.09.2022.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову ухвалено за відсутності ОСОБА_1 . Крім того, матеріали справи не містять доказів повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання 22.04.2022.

Також матеріали справи не містять доказі отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, суд вважає, що наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду є поважними.

Також суд враховує, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Ураховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2022.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, з зазначенням поважної причини неявки в судове засідання, до суду не надходило.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно пункту 31.4.7 «е» ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: Інші елементи конструкції: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Положеннями ч. 4 ст. 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою - третьою цієї статті (керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.01.2022 о 14 год. 00 хв., на авто дорозі М-03 (20 км), водій ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , без заднього бамперу, що передбачений конструкцією транспортного засобу.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП. Згідно висновку суду, вина ОСОБА_1 повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №181954 від 07.01.2022, копією постанови серії БАА №575365 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04.09.2021.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з висновком суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що на думку скаржника, суд першої інстанції, закривши провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1. ст. 247, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, не повинен був встановлювати наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Однак, таке твердження ОСОБА_1 про порушення норм процесуального права є необргрунтованими з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п. 7 ч. 1 ст. 274 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16 та від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.

Отже, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, вказаних у п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).

З урахуванням наведеного, встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд закриваючи провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не повинен був встановлювати вину ОСОБА_1 у разі наявності підстав, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП відхиляються апеляційним судом, як необґрунтовані.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2022 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик