Справа № 338/852/21
Провадження № 33/4808/36/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Михайлишина М.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

встановив:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 11 липня 2021 року о 00 год. 30 хв. в смт. Богородчани по вул. Грушевського Івано-Франківського району Івано-Франківської області керував скутером марки "Honda Dio", без реєстраційного номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу "Drager 6810" в присутності двох свідків. Результат огляду - 1,73‰.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є необґрунтованою, винесену з порушенням норм чинного законодавства.

Вважає, що ухвалюючи рішення, суд порушив принцип адміністративного судочинства змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Вказує, що він пояснював в суді, що 11.07.2021 року о 24 год він дійсно користувався транспортним засобом, яким володіє разом із товаришем. Разом вони поїхали в парк смт. Богородчани, де вони вживали спиртні напої. Він мав намір залишити скутер біля школи на недобудованому приміщенні. Приблизно о 01.20 год., коли він стояв біля скутера на виході з парку, та очікував товариша, до нього під`їхала патрульна машина поліції. Поліцейський запропонував йому пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Він не заперечував та пояснив, що їхати скутером додому він не мав наміру, а навпаки хотів залишити його біля школи. Незважаючи на його пояснення, працівники поліції відвезли його в Богородчанське відділення поліції №2 та за допомогою технічного приладу Драгер в присутності двох свідків провели огляд на стан сп`яніння. Пізніше в службовому автомобілі працівники поліції склали на нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та схилили його під психологічним тиском до написання пояснення під їхню підтиктовку. Вказує, що він , довірившись працівникам поліції, написав в протоколі пояснення, де зазначив, що їхав додому і випив 200 гр. горілки.

Апелянт звертає увагу суду на те, що суд не дав оцінку тому факту, що з відео фіксації не вбачається факту керування ним скутером, тобто не доведена об`єктивна сторона правопорушення, передбачене даною статтею, яка полягає у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує на те, що в протоколі немає посилання на відеофіксацію, що є порушенням вимог закону, а тому долучений відеозапис не є належним доказом у справі.

Окрім того, з відеофіксації події неможливо встановити наявність свідків на місці події, на пояснення яких суд посилається як доказ його вини. Свідки також не були допитані судом в судовому засіданні незважаючи на подане ним клопотання та пояснення щодо упередженості їхніх свідчень, оскільки особи працюють таксистами і систематично залучаються працівниками поліції в якості свідків при оформленні матеріалів справи, перебуваючи тим самим в певній залежності від працівників поліції. Також, свідків не було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх показання не можуть братись до уваги як доказ вчинення ним правопорушення.

ОСОБА_1 зазначає, що йому не було надано копію протоколу про адміністративне правопорушення, чим позбавили його можливості знати в якому адміністративному правопорушенні він обвинувачується, що позбавило його можливості підготуватися до захисту його прав.

Таким чином, суд не вчинив жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи та не з`ясував фактичних обставин справи. Суд відступив від принципу повноти та об`єктивності судового розгляду.

Тому покликання про порушення процедури і методики його огляду на стан сп`яніння, і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення вважає обґрунтованими.

Апелянт також вказує на те, що при обранні покарання щодо нього у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суд не переконався щодо наявності в нього посвідчення водія, яке ним не було отримано.

Таким чином, апелянт вважає, що суд порушив норми процесуального права, унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисника адвокат Михайлишин М.В. повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,

Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена сукупністю досліджених доказів, які отримані з дотриманням встановленого законом порядку визнав належними та допустимими.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення ним підписано, однак його копію йому не вручено, чим він був позбавлений можливості знати в якому адміністративному правопорушенні він обвинувачується та організувати належний захист своїх прав.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9а Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №232916 від 11.07.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 11 липня 2021 року о 00 год. 30 хв. в смт. Богородчани по вул. Грушевського керував скутером марки "Honda Dio", без реєстраційного номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу "Drager 6810" в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором СРПП ВП №2 смт. Богородчани капітаном Зіняк В.Р., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Богородчанському районному суді , про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

В протоколі зазначено, що особу правопорушника встановлено за допомогою ІНП Армор.

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням місця їх проживання а правильність цих даних підтверджена їх власноручними підписами.

Зазначено, що до протоколу додається матеріали адміністративної справи та відеофіксація.

У графі протоколу пояснення особи, яка притягається до відповідальності, по суті правопорушення ОСОБА_1 власноручно написав пояснення, що їхав додому та випив 200 гр. горілки.

Посвідчення водія у правопорушника не вилучалось та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

Протокол про адміністративне правопорушення містить дані про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власноручним підписом.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що скутер ОСОБА_4 залишено на стоянці.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП, а доводи ОСОБА_1 про те, що він не отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення повністю спростовуються матеріалами справи.

Так, в матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зі змісту апеляційної скарги, в якій апелянт вказав, що у службовому автомобілі працівники поліції склали на нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та схилили його під психологічним тиском до написання пояснення під їхню підтиктовку, а він, довірившись працівникам поліції, написав в протоколі пояснення, де зазначив, що їхав додому і випив 200 гр. горілки, вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому він власноручно написав пояснення (а.с.1).

Апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не вручили йому копію протоколу про адміністративне правопорушення, застосовували до нього психологічний тиск та змусили написати письмові пояснення в яких він визнав факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, можуть бути перевірені тільки в межах відповідного кримінального провадження, оскільки фактично вказують на вчинення працівниками поліції правопорушення.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, судом не було встановлено даних, які свідчать про невідповідність доказів фактичним обставинам та викликають сумнів у допустимості наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, зі змісту апеляційної скарги та доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Михайлишина М.В. в суді апеляційної інстанції, вбачається, що вони не заперечують факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, однак стверджують, що останній 11.07.2021 року о 00.30 год. не керував транспортним засобом марки скутер Хонда Діо, а тому не може бути суб`єктом правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Михайлишина М.В. щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що останній не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, носять суперечливий, голослівний та непослідовний характер і спростовуються сукупністю доказів, які було досліджено судом.

Апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням приходить до висновку, що вищевказані доводи не відповідають встановленим фактичним обставинам та спрямовані на уникнення його відповідальності за вчинені правопорушення.

Так, зі змісту доводів апеляційної скарги правопорушника та його захисника адвоката Михайлишина М.В. в суді апеляційної інстанції вбачається, що останній 11.07.2021 року використовував транспортний засіб, яким володіє, і разом із товаришем о 24 год. поїхали в парк смт. Богородчани, де вони вживали спиртні напої. Після чого він мав намір залишити скутер біля школи на недобудованому приміщенні. Близько 01.20 год., коли він стояв біля скутера на виході з парку, та очікував товариша, до нього під`їхала патрульна машина поліції. Поліцейський запропонував йому пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Він не заперечував та пояснив, що їхати скутером додому він не мав наміру, а навпаки хотів залишити його біля школи. Незважаючи на його пояснення, працівники поліції відвезли його в Богородчанське відділення поліції №2 та за допомогою технічного приладу Драгер в присутності двох свідків провели огляд на стан сп`яніння. Пізніше в службовому автомобілі працівники поліції склали на нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та схилили його під психологічним тиском до написання пояснення під їхню підтиктовку. Він, довірившись працівникам поліції, написав в протоколі пояснення, де зазначив, що їхав додому і випив 200 гр. горілки. Апелянт звертає увагу суду на те, що суд не дав оцінку тому факту, що з відео фіксації не вбачається факту керування ним скутером, тобто не доведена об`єктивна сторона правопорушення, передбачене даною статтею, яка полягає у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Зі змісту вищевказаних доводів вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер та написав пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення під впливом тиску поліцейського без належних на це підстав, оскільки він не керував транспортним засобом.

Перевіряючи вищевказані доводи щодо психологічного тиску на ОСОБА_1 з метою визнати його факт керування транспортним засобом та зобов`язати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального засобу, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку"

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи про вчинення злочину іншими особами можуть бути повно та всебічно перевірені тільки в межах відповідного кримінального провадження, яке проводиться стосовно вищевказаних осіб.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, апеляційний суд вважає, що факт неправомірних дій працівників поліції, застосування ними психологічного тиску та перевищення своїх повноважень може бути встановлено тільки в межах кримінального провадження стосовно вищевказаних осіб, оскільки встановлення вказаних обставин пов`язано із правом вказаних осіб на презумпцію невинуватості.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що матеріали справи не містять даних про обґрунтованість вищевказаних доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Михайлишина М.В.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено доказів, які свідчать про те, що працівники поліції перевищували свої повноваження, застосовували до ОСОБА_1 фізичне чи психологічне насильство при проходженні ним огляду на визначення стану сп`яніння.

Разом з тим, вищевказані доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Михайлишина В.М. можуть бути більш ретельно перевірені тільки відповідними компетентними органами в межах кримінального розслідування, оскільки останній фактично звинувачує працівників поліції у вчиненні дій, які мають ознаки кримінального правопорушення.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги обставини за яких було виявлено транспортний засіб та, які свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Досліджений судом відеозапис має надзвичайно високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що свідчить про його особливе значення та вимагає ретельного і уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що працівник поліції наказав водію ОСОБА_5 зупинитись, після чого підійшов до водія скутера і наказ йому надати особисті дані. Відеозаписи містять дані того, що водій назвався ОСОБА_6 , 2002 року народження з с. Підгір`я, на запитання працівника поліції звідки водій ОСОБА_7 їде, водій відповів, що із старого парку. На вимогу надати посвідчення водія, ОСОБА_1 зазначив, що його в нього немає і наданий час воно виробляється.

Так, на відеозаписах чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 на запитання працівника куди їде відповів, що їде у с. Підгір`я з старого парку. Після чого працівник поліції повідомив, що чує від ОСОБА_1 запах алкоголю, на що ОСОБА_1 спочатку зазначив, що не вживав алкоголь, а через хвилину вказав, що випив п`ять стаканів пива і на зауваження працівника поліції щодо незаконності керування транспортним засобом, ОСОБА_1 зазначив, що знає, що в такому випадку не можна керувати транспортним засобом.

Таким чином, зі змісту відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, а навпаки стверджував, що саме він був водієм транспортного засобу марки «Хонда Діо», яким він із товаришем приїхали до парку в смт. Богородчани з метою зустрітись з дівчатами, де вони разом розпивали спиртне, та їхав додому в с. Підгір`я.

З відеозапису відео реєстратора з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що водій ОСОБА_1 неодноразово надавав своїх анкетні дані та місце свого проживання і жодного разу не зазначав, що він не є водієм і він не керував транспортним засобом.

На відеозаписах зафіксовано контрольний забір повітря працівником поліції приладу Драгер, результат якого показав 0 % проміле, після чого надав даний прилад ОСОБА_1 для його продування та визначення тесту на вміст алкоголю. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння, після чого останній його продув. Працівник поліції попросив свідків підійти ближче і після встановлення результату огляду оголосив в присутності свідків та ОСОБА_1 результат тесту 1,73 % проміле, що особисто було озвучено водієм ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що працівник поліції після проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння, в черговий раз запитав у ОСОБА_8 звідки він їхав і що саме він вживав, на що ОСОБА_1 повідомив, що пив горілку і їхав додому в с. Підгір`я, а також те, що він згідним з тим, що він п`яний, згідний із результатом і відмовляється їхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду.

Таким чином, з вищевказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 визнавав факт керування транспортним засобом, та з власної волі, саме як водій транспортного засобу, погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого становив 1.73 % проміле, з результатом огляду погодився та відмовився від проходження відповідного огляду у закладі охорони здоров`я.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджував, що він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки він разом з друзями випили півтора літра вина на чотирьох, однак не збирався керувати транспортним засобом, а хотів притягнути (перекотити) скутер до школи де притягнути його захватом, щоб не викрали та залишити на вулиці.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 розумів, що проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння саме як водій транспортного засобу у зв`язку з тим, що поліцейський підозрює його в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_9 не заперечував факт керування транспортним засобом та повністю погодився із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що під керуванням транспортним засобом необхідно розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.(ВС/ККС № 751/11193/16 від 20.06.2019).

Таким чином, дії які спрямовані на пересування транспортного засобу, навіть без включення запалення та заведення двигуна, необхідно вважати діями, які свідчать про керування транспортним засобом.

Разом з тим, зі змісту відеозапису вбачається, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу не свідчила про те, що його психологічний стан не дозволяв йому здійснювати захист своїх інтересів. Зокрема, він активно спілкувався з працівниками поліції з приводу обставин події, особисто надав працівникам поліції дані щодо місця проживання.

Таким чином, відеозаписи містять дані відповідно до яких ОСОБА_1 в присутності свідків було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Алкотест Драгер, на що останній погодився. ОСОБА_1 працівником поліції було роз`яснено метод та порядок проходження огляду на стан сп`яніння в присутності свідків, проведено контрольний забір повітря в трубці приладу, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не заперечував на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою приладу Драгер, На відеозапису чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 особисто та добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер в присутності свідків, а після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 та свідки були ознайомлені із результатом проходження огляду 1.73 % проміле. Працівником поліції у ОСОБА_1 з`ясовувалось його згоду із результатом проведеного огляду 1.73 % проміле та було з`ясовано його бажання проїхати до медичного закладу для проходження огляду, на що ОСОБА_1 відмовився.

Жодних зауважень на дії працівників поліції чи щодо неправомірності проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не було висловлено.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при проходженні ним огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Вказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 розумів, що проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння саме як водій транспортного засобу у зв`язку з тим, що поліцейський підозрює його в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та особисто вказував на те, що вживав алкоголь.

Суд першої інстанції перевіряв доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, суд першої інстанції вказав на те, що в судовому засіданні було заслухано пояснення ОСОБА_1 щодо обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, який вказав, що 11 липня 2021 року, близько 24 год разом із своїм другом ОСОБА_10 поїхали у парк, що в смт. Богородчани на зустріч з дівчатами. При спілкуванні випили з друзями трохи спиртного при цьому наміру повертатися додому скутером не мав. В подальшому, близько 01 год. того ж вечора, при виході з парку до нього під`їхав патрульний автомобіль. При встановлені його анкетних даних працівник поліції запитав його куди він має намір їхати та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. В ході огляду в присутності двох свідків прилад "Drager" показав результат - 1,73‰. З результатом на той час був згідний, однак вказав, що відмовився їхати на огляд в медичний заклад, так як розгубився.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його вина у вчиненні правопорушення доведена письмовими доказами у справі, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 232916 від 11 липня 2021 року, який підписано особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено: "Їхав додому. Випив 200 грам горілки". Крім того, протокол підписаний свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У протоколі наявна відмітка про те, що скутер "Honda Dio", без реєстраційного номерного знаку залишено на стоянці (а.с.2); видруківкою з алкотестера "Drager" від 11 липня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 пройшов огляд цього числа о 01 год 12 хв, результат тесту - 1,73‰ (а.с.1); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Drager", результат тесту склав 1,73‰, з результатом тесту водій був згідний, про що свідчить його підпис в акті (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП "Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради" від 11 липня 2021 року (а.с.4); даними рапорту інспектора СРПП відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Зіняка В. від 11 липня 2021 року (а.с.7).

Крім того, судом були досліджені відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи, та на підставі яких суд вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводиться даними відеофіксації, долученими до матеріалів справи та оглянутими в ході розгляду справи в суді, відповідно до яких ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера "Drager 6810", результат тесту склав 1,73‰, з чим останній був згідний, пройти огляд в медичному закладі відмовився.

Суд визнав докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять роздруківку приладу Drager Alcotest 6810 (а.с.1) тест №4854, в результаті огляду ОСОБА_1 поліцейським за допомогою технічного засобу 11.07.2021 року о 01 год. 12 хв. було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 1.73 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень. (а.с. 1).

Так, до матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), у відповідності до якого було проведено огляд водія ОСОБА_1 у результаті із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, не стійка хода, не чітка вимова, результат огляду на стан сп`яніння був позитивний 1.73 % проміле.

З даним результатом огляду ОСОБА_1 був ознайомлений та погоджувався із його результатом, про що свідчить його власноручний підпис в акті огляду. Огляд було проведено у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в якому зазначено дані свідків із їх підписами. ОСОБА_1 було повідомлено, що за результатами огляду він перебував в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 в акті огляду.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в ПНЦ ІФ ОР, складеного о 01.15 год. 11.07.2021 року у зв`язку з виявленими поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, почервоніння очей, відповідно до якого ОСОБА_1 від проведення огляду в лікувальному закладі відмовився.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , з яких вбачається, що вони 11.07.2021 року в смт. Богородчани по вул. Шевченка були запрошені працівниками бути присутніми в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП і в їхній присутності водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат огляду показав 1.73 % проміле, про що свідки засвідчили власноручними підписами. В поясненнях свідків зазначено, що вони були присутніми в якості свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №232916.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки в порушення принципу безпосередності дослідження доказів останні не допитувались у судовому засіданні .

Разом з тим, вищевказані письмові пояснення свідків не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення щодо висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

У відповідності до рапорту інспектора СРПП ВП №2 смт. Богородчани капітана поліції В.Зіняка про те, що під час патрулювання в смт. Богородчани по вул.. Грушевського було помічено скутер марки Хонда Діо та не був зареєстрований в установленому порядку, якого було зупинено. При спілкуванні з водієм, останній пояснив, що посвідчення водія немає, назвався ОСОБА_1 і в подальшому на нього було винесені постанова про адміністративні правопорушення за ст..126, 121 ч.ч.2,6 КУпАП. Було встановлено, що останній має запах алкоголю з ротової порожнини, мова була не чіткою, тремтіння пальців рук, після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою приладу Драгер та в присутності свідків, результат якого показав 1.73 % проміле. В рапорті зазначено, що водій погодився із результатом огляду та від проходження огляду у медичному закладі відмовився, на підставі чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.,

До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної тех.

Ніки №12-01/7118, за допомогою якого ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану сп`яніння, прилад відповідав вимогам методики повірки МПУ 066/05-2013, та який чинний до 07.10.2021 року

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника ВП №2 смт. Богородчани про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання на те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проходження водія на визначення стану алкогольного сп`яніння.

В результаті перевірки вищевказаних доводів не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано дані про додавання відеозаписів щодо обставин справи, що повністю спростовується даними протоколу про адміністративне правопорушення та є таким, що не відповідає дійсності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.

Апеляційний суд вважає, що суд повинен сприяти сторонам у виконані ними своїх процесуальних обов`язків та реалізації наданих ним прав і допомагати їм отримати докази, які мають істотне значення для розгляду справи.

Апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер проведено поліцейським в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого закону водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом. Однак, до цих причин можливо також віднести сумніви водія в тому, що прилад за допомогою, якого було проведено огляд не має сертифікату та свідоцтва про реєстрацію і не дозволяє отримати об`єктивний результат щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає доведеним те, що водій ОСОБА_1 11 липня 2021 року о 00 год. 30 хв. в смт. Богородчани по вул. Грушевського Івано-Франківського району Івано-Франківської області керував скутером марки "Honda Dio", без реєстраційного номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу "Drager 6810" в присутності двох свідків. Результат огляду - 1,73‰., чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення..

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, накладаючи на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, суддя місцевого суду не перевірив доводи правопорушника про те, що він не отримував посвідчення водія і не має спеціального права, чим допустив неповноту з`ясування обставин справи і неправильно застосував норму матеріального права.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи довідки Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області Теріторіалний сервісний центр МВС №2641 вію 08.01.2022 №31/9/1/С-392 , згідно баз даних Єдиного державного реєстру МВС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія у територіальних сервісних центрах не видавалось .

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до абз. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, суди не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги сталу судову практику та правову позицію висловлену Верховним Судом України, суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова судді місцевого суду - зміні як така, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останній взагалі не має такого права.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, змінити та виключити з постанови застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

В іншій частині постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв