Справа № 489/8683/21
Провадження № 3/489/413/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

17 січня 2022 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко М.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 301987 від 08.12.2021 ОСОБА_1 інкримінується, що 08.12.2021 о 14:30 год. в м. Миколаєві на перехресті просп. Богоявленського та вул. Пограничної він керував транспортним засобом «CHEVROLET AVEO», державний номер НОМЕР_2 на вул. Пограничній, в порушення вимог пунктів, 2.3.б, 16.11 ПДР України, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав переваги в русі автомобілю «NISSAN JUKE 1.6», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи в суді свою вину в інкримінованому порушенні не визнала та зазначила, що за вказаних у протоколі обставин її автомобіль не рухався, а зупинився в колоні транспортних засобів на пр-ту Богоявленському перед пішохідним переходом, при цьому автомобіль знаходився в крайній правій смузі руху проїзної частини, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, посередині неї. Через декілька хвилин після зупинки її автомобіля із перехрестя з круговим рухом виїхав автомобіль «Ніссан» під керуванням ОСОБА_2 , який рухався посередині проїзної частини, а саме безпосередньо по розділювальній смузі, яка поділяє транспортні потоки в одному напрямку руху, який не вибрав безпечного бокового інтервалу та допустив контактування задніми правими дверцятами автомобіля «Ніссан» із лівим переднім крилом та лівим бампером автомобіля «CHEVROLET». Безпосередньо в момент зіткнення ОСОБА_1 не здійснював виїзд на перехрестя з круговим рухом, а, проїхавши його раніше, стояв в колоні інших транспортних засобів, пропускаючи пішоходів.

ОСОБА_2 при розгляді справи в суді пояснив, що керуючи автомобілем «Ніссан», здійснював проїзд перехрестя з круговим рухом та повернув на пр-т Богоявленський, рухаючись в крайній правій смузі руху на ділянці дороги, яка має дві смуги для руху в одному напрямку. В той час зліва від нього рухався інший транспортний засіб, який також здійснював на перехресті з круговим рухом поворот на пр-т Богоявленський, й тому ОСОБА_2 приділив особливу увагу вказаному транспортному засобу, щоб не допустити з ним зіткнення, і в той час він відчув звук контактування правої частини автомобіля під його керуванням з автомобілем «CHEVROLET», якого він до моменту зіткнення не бачив, оскільки не дивився в правий бік. Вважає, що в момент зіткнення автомобіль «CHEVROLET» рухався та саме він здійснив зіткнення з керованим ним автомобілем.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; схему місця ДТП від 08.12.2021; пояснення ОСОБА_1 , пояснення свідка ОСОБА_3 , із змісту яких вбачається, що останній був в якості пасажира в салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який стояв перед пішохідним переходом, пропускаючи пішоходів, і в той час їхній автомобіль підрізав автомобіль «Нісан», який допустив зіткнення з ним; пояснення потерпілого ОСОБА_2 ), суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із змісту ст. 245 КУпАП слідує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вирішуючи питання про притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, необхідно зазначити, що диспозиція даної статті за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто, нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативних актів, зокрема, до Правил дорожнього руху України.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог пунктів 2.3.б та 16.11 Правил дорожнього руху України.

Згідно з п. 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Однак, протокол не містить викладення суті порушення в частині зазначення конкретних діянь ОСОБА_1 , що підпадають під порушення вимог п. 2.3.б ПДР України, оскільки даний протокол містить лише посилання на порушення особою вказаного пункту Правил дорожнього руху України, при цьому, не описуючи яким саме чином особа порушила вимоги зазначеного пункту, в чому це конкретно виражалося та мало наслідком настання дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, судді не надано будь-яких доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою або відволікався від керування транспортним засобом у дорозі, оскільки саме такий вичерпний перелік діянь передбачений п. 2.3.б ПДР України.

Також при розгляді справи в суді встановлено, що водій ОСОБА_1 за вказаних у протоколі обставин в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не рухався, а зупинився в колоні транспортним засобів перед пішохідним переходом, що підтверджується особистими поясненнями останнього, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , внаслідок чого інший учасник дорожнього руху водій ОСОБА_2 при виїзді з перехрестя з круговим рухом на проїзну частину дороги, де знаходився автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , мав можливість своєчасно виявити перешкоду для руху у виді вказаного транспортного засобу, щоб уникнути зіткнення з ним.

При цьому з пояснень ОСОБА_2 встановлено, що здійснюючи виїзд з перехрестя з круговим рухом його увага була зосереджена на транспортному засобі, який рухався зліва від нього на близькій відстані, й тому він намагався не допустити зіткнення із вказаним автомобілем, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 до зіткнення він не бачив.

Також з продемонстрованих в судовому засіданні ОСОБА_1 відеозаписів та фотозображень, зафіксованих на мобільний пристрій, встановлено, що в момент виїзду з перехрестя з круговим рухом автомобіль «Ніссан» під керуванням ОСОБА_2 рухався посередині проїзної частини дороги безпосередньо по розділювальній смузі руху проїзної частини, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, і саме у такому положенні був розташований зазначений автомобіль після зіткнення з автомобілем «CHEVROLET» під керуванням ОСОБА_1 , який, в свою чергу, був розташований в крайній правій смузі руху.

Таким чином, викладені у протоколі обставини інкримінованого особі правопорушення, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді та спростовуються дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Оцінюючи зазначені вище докази, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Крім того, протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення пункту 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг. Натомість з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , схеми місця ДТП встановлено, що на вказаній ділянці автодорога має перехрестя з круговим рухом, правила проїзду якого регулюються іншим пунктом ПДР України, а саме п. 16.12, відповідно до якого перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу.

Однак, згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

На підставі викладеного та керуючись статтями 247, 252, 280, 283,291, 294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 124 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Гриненко