П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року

м. Харків

справа № 638/20251/21

провадження № 3/638/529/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Федорова О.В.,

розглянувши матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює в ТОВ «Люксонн», яка проживає за адресою (що зазначена в протоколі) : АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, не працює, яка проживає за адресою (що зазначена в протоколі): АДРЕСА_2 ,

за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

у с т а н о в и в:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 277836, 20 грудня 2021 року в м. Харкові по вул. Клочківська, 55, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Citroen C3 Air Cross, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», виїзджаючи з другорядної дороги, м. Харків, вул. Ботанічна, в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась по головній дорозі зі знаком 2.3 «Головна дорога» по вул. Клочківська в м. Харкові, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 8.4 Б Правил дорожнього руху України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 277837, 20 грудня 2021 року об 11 год. 33 хв. в м. Харкові по вул. Клочківська, 55, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_2 , не обрала безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Citroen C3 Air Cross, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди.

Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги пунктів 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2022 року клопотання захисника ОСОБА_2 - адвоката Давиденко Г.І. про призначення судової транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи задоволено.

Призначено по справі № 638/20251/21 про притягнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса».

06 грудня 2022 до суду надійшов висновок транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 16237/7 від 30 листопада 2022 року, відповідно до якого, пояснення водія автомобіля Citroen C3 Air Cross ОСОБА_1 про те, що в момент зіткнення транспортних засобів, керований нею автомобіль, знаходився в нерухомому стані, являються технічно неспроможними. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Citroen C3 Air Cross ОСОБА_1 повинна була діяти згідно з вимогами України та згідно вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу». Технічна можливість уникнути ДТП для водія автомобіля Citroen C3 Air Cross ОСОБА_1 визначалася виконанням нею вимог п.16.11 ПДР України та згідно вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу». Дії водія автомобіля Citroen C3 Air Cross ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.16.11 ПДР України та вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» і, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з ДТП. В дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля Ford Fiesta ОСОБА_2 повинна була діяти згідно з вимогами п.12.3 ПДР України.

З мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання про те, чи мала водій автомобіля Ford Fiesta ОСОБА_2 технічну можливість уникнути ДТП, та чи вбачається в її діях невідповідності вимогам ПДР України, які б, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП, не вирішувалися.

Особи, стосовно яких складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їх захисники у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

20 грудня 2022 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Антоненко І.М. подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив провести судове засідання без його участі.

Окрім цього, захисник ОСОБА_1 - адвокат Лукашов В.В. подавав до суду клопотання про невідповідність складених відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративні правопорушення вимогам щодо їх оформлення, відсутності доказів її винуватості та про закриття справи, в якому просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Клопотання обгрунтовано тим, що Порядок оформлення адміністративних матеріалів регулює «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - «Інструкція № 1395»).

Відповідно до підпунктів 2 і 4 п. 1 глави IX. Інструкції № 1395 у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються зокрема пояснення свідків пригоди (у разі їх наявності) та показання засобів фото-та/або відеоспостереження (у разі їх наявності).

З наданих суду матеріалів вбачається, що в порушення приписів статті 256 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не додавались пояснення свідків пригоди та показання засобів фото- та/або відеоспостереження, що свідчить про неналежне його оформлення.

Крім того, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі ААБ № 277836 про адміністративне правопорушення від 20 грудня 2021 року поліцейським, на його думку, безпідставно зазначено, що ОСОБА_1 допустила порушення п. 8.4.Б ПДР, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, за наступних обставин: «20 грудня 2021 року о 11:33 у м. Харкові, вул. Клочківська, 55 водій ОСОБА_1 керуючі т.з. Citroen СЗ Cross, державний номерний знак НОМЕР_3 , не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», виїжджаючи з другорядної дороги м. Харків, вул. Ботанічна, в результаті чого здійснила зіткнення з т.з. Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

В районі будинку № 55 по вул. Клочківській є лише прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до п. 1.10. ПДП перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Зі складного у відношенні ОСОБА_1 протоколу вбачається, що в ньому міститься посилання на п. 8.4.6 Правил дорожнього руху України. В той час, як п. 8.4.6 Правил дорожнього руху України передбачає, що дорожні знаки поділяються на групи: знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги. Але ДТП трапилось на нерегульованому перехресті. Незважаючи на те, що ДТП сталася на нерегульованому перехресті у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі відсутні вказівки на порушення нею вимог глави 16 Правил дорожнього руху. Вважає, що місце вчинення адміністративного правопорушення, наведене у протоколі, складеному у відношенні ОСОБА_1 , суперечить схемі ДТП. Отже, протокол не відповідає вимогам щодо його оформлення.

20 грудня 2022 року захисник ОСОБА_2 - адвокат Давиденко Г.І. подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, в якому просила визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Клопотання обгрунтовано тим, що Дзержинським районним судом розглядається справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20 грудня 2021 року об 11:33 годин в районі буд.55 по вулиці Клочківська в м. Харкові.

Відповідно до протоколу серії ААБ №277837 від 20 грудня 2021 року ОСОБА_2 є винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20 грудня 2021 року, але вона заперечує свою винуватість, і вважає, що саме ОСОБА_1 порушила Правила дорожнього руху України, і саме вона є винною у дорожньо-транспортній пригоді. В поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди існують протиріччя.

Але, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 стверджує, що в момент первинного контакту її автомобіль знаходився в нерухомому стані. В той же час, виходячи із механічних пошкоджень автомобілів, їх кінцевого розташування та відеозапису з відеореєстратора автомобіля Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_2 , даної дорожньо-транспортної пригоди, її покази щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20 грудня 2021 року об 11:33 годин в районі буд. 55 по вулиці Клочківська в м. Харкові, спростовуються об`єктивними доказами. Як пояснення ОСОБА_1 , так і механізм, який наданий нею, не узгоджується з іншими об`єктивними доказами у справі, а саме з схемою місця ДТП, схемою ДТП, розташуванням транспортних засобів після ДТП та механічними пошкодженнями транспортних засобів, які утворилися внаслідок зіткнення.

Відповідно до висновку експерта № 16237/30364-3067 ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 30 листопада 2022 року пояснення водія ОСОБА_1 про те, що в момент зіткнення транспортних засобів, керований нею автомобіль знаходився в нерухомому стані, являються технічно неспроможними. Дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.16.11 ПДР України та вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» і з, технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку із ДТП.

Водій ОСОБА_2 не зобов`язана була враховувати можливість грубого порушення ПДР іншим водієм; вона не передбачала, не зобов`язана була і не мала можливості передбачити, що автомобіль, яким керувала ОСОБА_1 , не зупиниться на головній дорозі на смузі руху автомобіля , під керуванням ОСОБА_2 у супереч вимозі знаків і не пропустить її автомобіль. Відповідно до п. 1.4 ПДР водій ОСОБА_2 вправі була розраховувати, що водій ОСОБА_1 перед виїздом з другорядної дороги на головну зупиниться і надасть ОСОБА_3 можливість проїхати.

У той же час для з`ясування питання, чи мала ОСОБА_2 технічну можливість у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку вона як водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, аби уникнути зіткнення, необхідні спеціальні знання в галузі автотехнічних досліджень. Поліцейський, що складав протокол про адміністративне правопорушення, не є фахівцем в галузі автотехнічних досліджень, тому зазначення ним порушення п.12.3 ПДР України з боку ОСОБА_2 є безпідставним і необгрунтованими. Відповідно до п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Зазначений пункт містить бланкетну норму, тобто вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки. ОСОБА_2 не втрачала керування транспортним засобом, не виїжджала за межі проїжджої частини, рухалась по головній дорозі з дозволеною в місті швидкістю, зазначені порушення П.12.1ПДР у даному випадку не можуть бути у причинному зв`язку з даною ДТП.

Окрім цього, ОСОБА_2 виконала вимоги п.12.3 ПДР, застосувавши гальмування, що підтверджується відеозаписом з належного їй відеореєстратора, встановленого в автомобілі Ford Fiesta р.н. НОМЕР_2 .

Крім того , зі схеми ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення та відеоозапису подій слідує, що водій автомобіля Ford Fiesta ОСОБА_2 перешкоду у вигляді автомобіля Citroen побачила у той момент, коли він виїхав із-за передньої частини легкового автомобіля «Джипа», що стояв на перехресті в крайній правій смузі руху, при цьому перед цим автомобілем біля задньої частини «Джипа» (по ходу її руху) в тій же самій смузі, стояв вантажний автомобіль. Ці два автомобіля обмежували її видимість руху автомобіля Citroen, р.н. НОМЕР_4 , по перехрестю. Тобто момент виїзду автомобіля Citroen на перехрестя вона не бачила та і не могла бачити. Автомобіль Citroen під керуванням водія ОСОБА_1 на смузі свого руху ОСОБА_2 побачила безпосередньо перед зіткненням, загальмувавши та вимушено змінила ліворуч напрямок руху автомобіля , про що свідчить траєкторія руху і його кінцеве розташування.

Відповідно до висновку судової експертизи в дорожній ситуації, що склалася, водій ОСОБА_2 повинна була діяти згідно з вимогами п. 12.3 ПДР України. Отже, судовим експертом чітко зазначено, відповідно до якого пункту ПДР України повинна була діяти водій ОСОБА_2 . В той же час, судовий експерт з мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання про те, чи мала водій ОСОБА_2 технічну можливість уникнути ДТП, та чи вбачається в її діях невідповідності вимогам ПДР України, які б, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП, не вирішувалися.

Не дивлячись на те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП, ОСОБА_2 вимушена була сама збирати докази своєї невинуватості.

Отже, будь яких об`єктивних, належних і допустимих доказів, що в діях ОСОБА_2 є невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які перебували б, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією даної ДТП, немає. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Просила провести судове засідання у справі без її участі та без участі ОСОБА_2 .

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за статтею 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі статтями 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходить висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, знайшла своє підтвердження в суді та повністю доведена такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 277836 від 20 грудня 2021 року, яким зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 пункту 8.4Б Правил дорожнього руху України;

- схемою місця ДТП від 20 грудня 2021 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

- висновком експерта № 16237/30364-30367 від 30 листопада 2022 року.

Викладені в протоколі фактичні обставини також підтверджено наданими у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_4 .

Вищезазначені докази в розумінні статті 251 КУпАП суд визнає належними, допустимими, та такими, які у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 277836 від 20 грудня 2021 року.

Відповідно до частини другої статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі статтею 35 КУпАП, судом не встановлено.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, доведеною повністю.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Однак, суд позбавлений можливості накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, оскільки відповідно до частини другої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строк притягнення особи до адміністративної відповідальності закінчився.

Судом встановлено, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено 20 грудня 2021 року, а, отже, встановлений статтею 38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на момент розгляду справи сплинув.

При цьому суд звертає увагу, що справа надійшла на розгляд суду та розподілена у провадження судді Дзержинського районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. 24 грудня 2021 року та була призначена на 17 січня 2022 року, 07 лютого 2022 року, де розгляд справи проведено за участю сторін та свідка, у судовому засіданні оголошено перерву до 23 лютого 2022 року, 11 години 00 хвилин.

Водночас суд був позбавлений можливості розглянути справу протягом вказаного строку з об`єктивних причин, зважаючи на таке.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому було продовжено.

Рішенням загальних зборів суддів Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2022 року № 1 встановлено особливий режим роботи Дзержинського районного суду м. Харкова. Забезпечено розгляд невідкладних справ та матеріалів, які пов`язані із забезпеченням діяльності військово-цивільної адміністрації, справ про адміністративні правопорушення, що підлягають негайному розгляду, клопотань слідчих та прокурорів про продовження строків досудового розслідування, про продовження та застосування запобіжних заходів. Тимчасово зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду та працівників апарату суду в умовах воєнної агресії проти України, крім невідкладних справ.

Відповідно до рішення зборів суддів Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2022 року скасовано дистанційний режим роботи Дзержинського районного суду м. Харкова з 01 червня 2022 року.

Судове засідання призначено на 30 червня 2022 року.

22 червня 2022 року через канцелярію суду від захисника ОСОБА_2 - адвоката Давиденко Г.І. надійшло клопотання про призначення по справі судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи в порядку статті 273 КУпАП, для з`ясування питань щодо наявності або відсутності порушень Правил дорожнього руху України у діях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2022 року клопотання захисника ОСОБА_2 - адвоката Давиденко Г.І. про призначення судової транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи задоволено.

Призначено по справі № 638/20251/21 про притягнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса».

Разом із цим, згідно з частиною другою статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього кодексу.

Також слід зазначити, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 16 квітня 2019 року по справі № 927/623/18 вказав, що з правового аналізу положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 сплинув, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

Стосовно скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_2 судом досліджено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 277837 від 20 грудня 2021 року;

- схему місця ДТП від 20 грудня 2021 року;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

- висновок експерта № 16237/30364-30367 від 30 листопада 2022 року.

Так, відповідно до наданого на виконання постанови суду висновку експерта, було встановлено, що в процесі руху автомобіля Ford в лівій смузі в кадрі появляється автомобіль Citroen C3 Air Cross, який виконує виїзд з правої сторони в смугу руху автомобіля Fordз одночасним виконанням лівого повороту, що приводить до їх зіткнення. При цьому, з моменту появи в кадрі автомобіля Citroen C3 Air Cross і до моменту зіткнення він постійно знаходився в русі. Таким чином, виходячи з запису ДТП слід прийти до висновку про те, що пояснення водія автомобіля Citroen C3 Air Cross ОСОБА_1 про те, що на момент зіткнення транспортних засобів керований нею автомобіль знаходився в стадії покою, являється технічно неспроможними. Даний висновок також підтверджується наступним. Згідно фотознімка пошкодженого автомобіля Ford з фототаблиці з місця ДТП слідує, що первинні пошкодження на ньому розташовані на його правій бічній стороні, починаючи від передньої частини, на правому передньому крилі, правій блок-фарі, правій бічній стороні капоту, з послідуючим переміщенням на праві двері.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля Citroen C3 Air Cross ОСОБА_1 при виїзді на головну дорогу, перед якою по напрямку її руху був встановлений дорожній знак 2.1. «Дати дорогу», повинна була пропустити транспортні засоби, які рухалися по головній дорозі і тільки після цього, виконувати виїзд на головну дорогу. Іншими словами, водій автомобіля Citroen C3 Air Cross ОСОБА_1 повинна була діяти згідно з вимогами п.16.11 ПДР України та згідно з вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».

В п. 16.11 ПДР України вказано: «16.11 На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

Технічна можливість уникнути ДТП для водія автомобіля Citroen C3 Air Cross ОСОБА_1 визначалася виконанням нею вимог п.16.11 ПДР України та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», для чого у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія автомобіля Citroen C3 Air Cross ОСОБА_1 , яка при виїзді з другорядної дороги, не дала переваги автомобілю Ford Fiesta, не відповідали вимогам п.16.11 ПДР України та вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» і з, технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП. В дорожній ситуації що склалася, водій автомобіля БОІШ ОСОБА_2 , з моменту виявлення автомобіля Citroen C3 Air Cross, який виконував виїзд з другорядної дороги, повинна була застосувати гальмування, тобто діяти згідно з вимогами п.12.3 ПДР України, де вказано: «12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Експертом встановлено, що в процесі наближення автомобіля Ford Fiesta до перехрестя, в кадрі видно автомобіль Citroen C3 Air Cross, який стоїть перед перехрестям. При подальшому наближенні автомобіля Ford Fiesta до перехрестя в кадрі запису видно, що автомобіль Citroen C3 Air Cross розпочинає рух з виїздом на проїзну частину вул. Клочковської, а потім зникає з поля зору відеокамери автомобіля Ford Fiesta, за габаритами задньої частини вантажного автомобіля, а потім знову з`являється із-за передньої частини легкового автомобіля. З технічної точки зору, початок руху автомобіля Ford Fiesta з виїздом на проїзну частину, по якій рухався автомобіль Ford Fiesta, створював небезпеку водію автомобіля Ford Fiesta, ОСОБА_2 . В наданих матеріалах справи № 638/20251/21 про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, на якій відстані від місця зіткнення транспортних засобів знаходився автомобіль Ford Fiesta, в момент початку руху автомобіля Citroen C3 Air Cross, що не дає можливості вирішити питання про те, чи мала водій автомобіля Ford Fiesta ОСОБА_2 технічну можливість уникнути ДТП, та чи вбачається в її діях невідповідності вимогам ПДР України, які б, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП.

Слід зазначити, що лише сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви, що в даному випадку відсутнє.

Водночас, рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості водія у вчиненні адміністративних правопорушень, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у справі № 524/4668/17

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, пункт 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно з вимогами частини другої статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, відповідно до якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), пункт 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Спираючись на положення частини першої статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Водночас, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, встановлені судом обставини справи, суд доходить висновку, що переконливі та беззаперечні докази на підтвердження вчинення поза розумним сумнівом ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124, в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктами 1, 7 статті 247, статей 249, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2022 року.

Суддя В. М. Яковлева