Єдиний унікальний номер 142/443/22
Номер провадження № 3/142/337/22
ПОСТАНОВА

іменем України

19 жовтня 2022 року смт. Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Нестерук В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 МО Українипро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скварява Золочівського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією, -

за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2022 року до Піщанського районного суду Вінницької області від військової частини НОМЕР_1 МО Українинадійшов протокол про адміністративне правопорушення серії 7335 № 32/2022 про військове адміністративне правопорушення від 18 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу, 15 жовтня 2022 року після 11 години 00 хвилин, солдат ОСОБА_1 самовільно залишив території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 . Відсутність військовослужбовця без поважних причин в тимчасовому місці дислокації було виявлено лейтенантом ОСОБА_2 , про що він негайно доповів командиру 1 стрілецької роти лейтенанту ОСОБА_3 . Командуванням військової частини НОМЕР_1 були здійснені розшукові заходи направлені на встановлення місцезнаходження останнього, але позитивного результату отримано не було. В подальшому солдат ОСОБА_1 розпоряджався часом на власний розсуд, займався справами не пов`язаними з проходженням служби. 17 жовтня 2022 року приблизно о 12-00 год. солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 . Таким чином військовослужбовець ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення за ч.4 ст. 172-11 КУпАП визнав повністю, щиро розкаювався у вчиненому, запевнив, що подібного в подальшому не повториться.

Суд, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши зміст протоколу про адміністративне праворушення, дослідивши долучені до нього матеріали, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 4 ст. 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб в умовах особливого періоду.

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, окрім визнання вини, також доведена дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, а саме відомостями, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії 7335 № 32/2022 від 18 жовтня 2022 року, яким зафіксовано, що 15 жовтня 2022 року після 11 години 00 хвилин, солдат ОСОБА_1 самовільно залишив території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 . Відсутність військовослужбовця без поважних причин в тимчасовому місці дислокації було виявлено лейтенантом ОСОБА_2 , про що він негайно доповів командиру 1 стрілецької роти лейтенанту ОСОБА_3 . Командуванням військової частини НОМЕР_1 були здійснені розшукові заходи направлені на встановлення місцезнаходження останнього, але позитивного результату отримано не було. В подальшому солдат ОСОБА_1 розпоряджався часом на власний розсуд, займався справами не пов`язаними з проходженням служби. 17 жовтня 2022 року приблизно о 12-00 год. солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , також до матеріалів справи додано витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №155 від 13.07.2022 року, службову характеристику, медичну характеристику на ОСОБА_1 та копію військового квитка останнього.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність суд визнає щире розкаювання.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та беручи до уваги характер та обставини правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП та вважає необхідним та достатнім для виправлення останньогозастосування до нього адміністративного стягнення в межах санкції ч. 4 ст. 172-11 КУпАП у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 гривні 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 33 - 35, 221, 245, 252, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284, 285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сто сорок п`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 КУпАП строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: