Справа № 355/1233/21
Провадження № 3/355/19/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року

Суддя Баришівського районного суду Київської області Червонописький В.С., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №013075 вказано, що 21.08.2021 о 01:05 годині ОСОБА_1 на 77-му км автодороги М-03 сполученням Київ-Харків керував транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей, що не реагують на світло. Водію у встановленому законом порядку було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі на що в присутності двох свідків відмовився. Зазначені дії особою, що склала протокол, визначено як порушення вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та зазначив, що 21.08.2021 він їхав з м. Харків в м. Київ. З не зрозумілої причини, його було зупинено працівниками поліції. Запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Він виконав всі вказівки поліцейських висував руки, підносив пальці до носа тощо. Вів себе повністю адекватно і погодився проїхати до найближчого медичного закладу. Після того, як під`їхали до Березанської МЛ, у ній було вимкнено світло, поліцейські сказали що треба буде чекати, а враховуючи, що у нього в автомобілі була дівчина, яка погано себе почувалась у було вже пізно майже дві години ночі, він відмовився чекати і в присутності двох свідків підтвердив цю відмову. Вважає, що дій працівників поліції щодо його направлення на такий огляд були безпідставними. Не тремтіння пальців рук ні блідого обличчя у нього не було тим більше це було вночі і вони ліхтарями світили в обличчя.

Адвокат Щабанова С.О. просила до суду письмові пояснення з приводу порушень, допущених при складанні протоколу. Просила суд закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши клопотання, відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до них матеріалах, переглянувши відео-матеріали, що додані на DVD-диску, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Так, відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №204/2352/16-а).

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з відео нагрудної веб-камери, поліцейський без жодних об`єктивних підстав, без дотримання визначеного законодавством порядку, провівши огляд водія який виконав всі вказівки, у порядку, передбаченому Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. №1452/735 (з наступними змінами), почав пропонувати водію їхати до лікувального закладу для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Водій ОСОБА_1 погодився проїхати до медичного закладу. Після того відеозапис переривається, і наступний запис відображає відмову водія біля медичного закладу проходити огляд. Враховуючи, що суд позбавлений можливості перевірити слова ОСОБА_1 , а відеозапис не містить розмов, що відбувались у авто поліцейських та під будинком Березанської лікарні, можна прийти до висновку про правдивість пояснень останнього щодо затягування процедури проведення огляду.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 поліцейський, знаючи що водій везе пасажира дівчину, якій стало зле, пропонує пройти медогляд на стан наркотичного сп`яніння.

Враховуючі вказане, суддя приходить до висновку, що наведені у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння, що зафіксовані інспектором, є лише його суб`єктивною оцінкою стану людини, що ставить суддю під сумнів їх наявності, а поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими, чіткі та послідовні пояснення, що ним надавались, погодження пройти огляд на стан сп`яніння і запитання до поліцейських чого він не може пройти його на місці та мусить їхати, дають змогу прийти до висновку, що направлення водія до медичного закладу було безпідставним.

Додані відео файли демонструють також, що поліцейський не пояснює водію можливі наслідки відмови від проходження огляду, ймовірно сподіваючись, що водій цього не знає, тобто користується необізнаністю водія з метою складення на нього даного протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, оголосивши відомості, які записані в протоколі про адміністративне правопорушення, відібравши підписи та пояснення від ОСОБА_1 , останній написав у протоколі, що правопорушенням не згоден.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України - дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Allenet de Ribemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Натомість в діях поліцейських, у складених ними документах виявлені обставини, які свідчать про умисні дії, направлені на складення адміністративних матеріалів всупереч інтересам служби та на шкоду водію ОСОБА_1 ..

До матеріалів справи додано рапорт поліцейського Д.Шумило. У відповідності до Наказу МВС № 650 від 27.07.2012 року, «рапорт - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання».

У той же час, ніякого прохання так званий рапорт не має, а викладений у формі пояснення, де поліцейська ОСОБА_2 , нібито, повідомляє про події, які відбувались. Однак, протокол складено поліцейським Хоптою Л.М..

Дослідивши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 вважаю не доведеною його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані наркотичного сп`яніння. За вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження в встановленому порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Згідно положень частин 1 та 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019р. у справі №204/2352/16-а).

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011р. у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, від 30.05.2013р. у справі «Малофєєва проти Росії», заява №36673/04, від 20.09.2016р. у справі «Карелін проти Росії», заява №926/08, стаття17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019р. у справі №761/26744/19, від 23.09.2019р. у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень п.1 ч.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши та оцінивши всі докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст.130, 247, ст.ст.221,283,285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову судді може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя В.С.Червонописький