Справа №461/408/22
Провадження №3/461/637/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борщів Тернопільської області, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 24.12.2020, орган видачі №6112,

встановив:

01.09.2021 року близько 00 години 30 хвилин гр. України ОСОБА_1 , прямував з України в РП автомобілем марки «Merсedes-Benz» р.н. НОМЕР_2 смугою «червоний коридор».

Під час проведення митного контролю шляхом усного опитування ОСОБА_1 виникла підозра, щодо наявності в транспортному засобі товарів та предметів прихованих від митного контролю. Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 було подано митну декларацію, в якій він заявив про відсутність в нього будь яких товарів та предметів. Після завірення декларації штампом «Під митним контролем» № «058», автомобіль було скеровано в бокс поглибленого догляду, де під час проведення митного огляду пасажирського відділення автомобіля були виявлені приховані від митного контролю цигарки в кількості 620 пачок, а саме: «Мальборо» біле 300 пачок, «Мальборо» червоне 160 пачок, «Гламур» синій 100 пачок, «Вінстон» синій 60 пачок з акцизними марками, загальною вартістю 26822 грн, які переміщувались через кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів що утруднюють виявлення предметів. Тайники - вирізані у верхній частині боковин автомобіля два отвори розміром 10см х 10см і прикриті спеціально виготовленою кришкою, яка закривала отвори і кріпилась на самонарізах (по одному з кожної сторони). В кожному окремому отворі було приховано по 150 пачок цигарок. Інші 320 пачок цигарок переміщувались з використанням конструктивних порожнин, а саме боковин пасажирського відділення автомобіля. Вартість прихованих від митного контролю цигарок становить 26822 грн.

ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання 19 липня 2022 року не з`явилися. Захисник Купець О.І. подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його та ОСОБА_1 участі. Просив, закрити провадження у справі з огляду на заперечення подані стороною захисту, що наявні у матеріалах справи.

Згідно письмових заперечень адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_1 , захисник вказує на відсутність вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил, та просить закрити провадження у справі. Свою позицію обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на встановлення вини ОСОБА_1 , тобто наміру на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товару, вказаного у протоколі про порушення митних правил. Для встановлення вини ОСОБА_1 у вказаних діях, зокрема, необхідним є підтвердження факту обізнаності останнього про спеціальні схованки у транспортному засобі, а також його обізнаності про наявність відповідних предметів у таких схованках. Крім цього, вказує, що в матеріали справи не містять доказів, що підтверджують встановлення факту виготовлення ОСОБА_1 тайників у транспортному засобі. ОСОБА_1 стверджує, що він не виготовляв спеціальних сховищ у транспортному засобі. Також, звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу марки «Merсedes-Benz» р.н. НОМЕР_2 , а тому дана обставина ставить під сумнів можливість останнього вносити конструктивні зміни в транспортний засіб. Також, зазначає, що у матеріалах справи відсутній висновок товарознавчої експертизи вилучених сигарет, працівники митниці зробили це самостійно.

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці, дослідивши заперечення та заяви сторони захисту, а також матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 366 МК України передбачено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України. Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян. Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою. Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 , обравши зону митного контролю «червоний коридор», вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з прихованням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, які утруднюють виявлення таких товарів, що доводиться дослідженим в ході розгляду справи нижченаведеними доказами:

-протоколом про порушення митних правил №1693/20900/21 від 01.09.2021;

-копією паспорта ОСОБА_1 ;

-свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу;

-контрольним талоном для проходження по «червоному коридору»;

-митною декларацією;

-актом проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу з фототаблицями до нього;

-описом предметів від 01.09.2021;

-доповідною запискою;

-актом проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу з фототаблицями до нього;

-висновком №-0803 від 12.10.2021;

-висновком експертів №29476/29477/21-52/29478/21-54 від 28.01.2022.

Вищенаведені докази доводять факт вчинення правопорушення, є належними та допустимими, відповідають вищенаведеним встановленим обставинам справи. Зокрема, вказані докази доводять факт перетину кордону ОСОБА_1 , зокрема те, що саме він керував автомобілем у якому виявлено незадекларований товар, спосіб перетину митного кордону, встановлюють факт та обставини виявлення товару, а також його кількість, вид, вартість та найменування.

Згідно ч.1 ст.483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Вказані докази є допустимими та належними і у своїй сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Так, згідно висновку експертів №29476/29477/21-52/29478/21-54 від 28.01.2022 у заводську будову автомобіля Mercedes-Benz, з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 , з ідентифікаційним номером НОМЕР_4 , вносились конструктивні зміни, які полягали в облаштуванні пасажирського салону. Зазначені конструктивні зміни виконанні не заводським способом (не в умовах заводу-виробника Mercedes), а саморобним або кустарним способом. За боковими обшивками салону даного автомобіля облаштовано спеціальні порожнини. В нижній частині боковин кузова спеціальні порожнини виконанні шляхом заповнення конструктивних порожнин полімерним матеріалом. Доступ до даних порожнин можливий шляхом демонтування декоративних панелей в салоні та вирізання полімерного матеріалу. У верхній частині боковин кузова спеціальна порожнина утворена із конструктивної порожнини шляхом вирізання у заводській стінці кузова прямокутного отвору ручним способом з використанням спеціального інструменту та закривання отвору саморобною металевою пластиною з подальшим заклеювання текстильним матеріалом. Доступ до даної порожнини можливий шляхом відклеювання обшивки та демонтування металевої пластини. Доступ до вищевказаних закритих саморобних порожнин та огляд їх вмісту утруднений, потребує додаткових демонтажних робіт, при цьому в цих саморобних порожнинах не розміщено нічого, що мало би якесь технологічне чи конструктивне призначення. Вказане свідчить про те, що дані саморобні порожнини можуть використовуватися в якості таємних сховищ (тайників).

Даний висновок є допустимим і належним доказом у справі, оскільки отриманий у спосіб передбачений законом і має безпосереднє відношення до обставин які підлягають доказуванню у справі.

Таким чином, встановлено, що вищезазначений товар був прихований в спеціально виготовленому сховищі (тайнику).

Крім цього, суд враховує те, що за клопотанням сторони захисту постановою від 22.03.2022 у справі призначено судову автотехнічну експертизу транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , на вирішення якої поставлено наступні питання:

*Чи є зміни в заводській конструкції кузова транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», з реєстраційним номером НОМЕР_2 спеціально виготовленими сховищами (тайниками), в контексті п. 53 ст. 4 МК України, та чи призвели такі зміни до утворення сховищ (тайників)?

Однак, дана експертиза не проведена, внаслідок того, що вказаний транспортний засіб було вилучено для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у зв`язку із військовою агресією росії проти України.

Отже, суд виходить з того, що проведення експертного дослідження у цій справі на даний час є неможливим. Відтак рішення у даній справі ухвалюється на підставі наявних доказів, які за переконанням суду є достатніми для висновку про доведення чи спростування факту вчинення особою порушення митних правил поза розумним сумнівом, в тому числі з врахуванням доводів сторони захисту щодо змісту, належності та допустимості доказів у справі, зокрема висновків експерта.

Суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що матеріали справи не містять доказів на встановлення вини ОСОБА_1 , тобто наміру на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товару, а також щодо того, що ОСОБА_1 не виготовляв спеціальних сховищ у транспортному засобі, виходячи з наступного.

Як наведено вище, частиною 1 статті 483 МК України, передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

В даному випадку встановлено, що ОСОБА_1 , обравши зону митного контролю «червоний коридор», вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з прихованням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, які утруднюють виявлення таких товарів.

Так, саме ОСОБА_1 прибув на транспортному засобі для проходження митного контролю, саме він обирав «коридор» для проходження такого контролю, тобто саме він є тією особою яка перевозила виявлений товар з приховуванням від митного контролю.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, який користувався ним в особистих цілях, перетинаючи митний кордон України був зобов`язаний дотримуватися встановлених митних процедур, зокрема переконатися у відсутності в автомобілі товару, який підлягає декларуванню, а при його наявності задекларувати такий.

Таким чином, той факт хто саме (власник автомобіля, працівник станції технічного обслуговування чи інша особа) здійснив виготовлення сховищ (тайників) не спростовує наявності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

Стаття 68 Конституції України встановлює, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, обов`язок особи дотримуватись положень митного законодавства презюмується.

Разом з тим, жодних доказів які вказують на те, що виявлений товар був поміщений у автомобіль без відома ОСОБА_1 , в ході розгляду справи не здобуто.

Водночас, не може залишитись поза уваги суду той факт, що стверджуючи про відсутність вини та посилаючись на те, що він не являється власником автомобіля, ОСОБА_1 не вказує на причетність до незаконних дій будь-яких інших осіб, зокрема осіб які передали йому автомобіль у користування. Також, ОСОБА_1 не вказує де і за яких обставин йому було передано цей автомобіль. Крім того, розуміючи негативні наслідки у вигляді притягнення до відповідальності за вчинення порушення митних правил ОСОБА_1 , стверджуючи про те, що він непричетний до правопорушення, не звертався з цього приводу до митних або правоохоронних органів, не ініціює питання притягнення до відповідальності осіб які сприяли або вчинили відповідне правопорушення. Натомість, очевидним для суду є те, що ОСОБА_1 обізнаний у тому де і коли та за яких обставин транспортний засіб був переданий йому у користування.

Наведене, на думку суду, свідчить про те, що ОСОБА_1 надає такі пояснення з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення і до того ж намагається це зробити у спосіб який унеможливить ініціювання питання притягнення до відповідальності інших осіб, які, за твердженням ОСОБА_1 , виготовляли сховища та причетні до приховування товару, адже він свою вину заперечує.

Щодо твердження сторони захисту, про те, що встановлена працівниками митного органу вартість переміщуваного товару не відповідає реальній, суд зауважує, що стороною захисту не надано жодних доказів на спростування встановленої митним органом вартості, зокрема не заявлялося клопотання про призначення товарознавчої експертизи.

Разом з тим, наявні у матеріалах справи вищенаведені докази щодо вартості виявленого товару долучені до протоколу митним органом є належними та допустимими, а тому приймаються до уваги судом при ухваленні рішення у справі.

Оцінюючи вищенаведені доводи сторони захисту та дотримуючись стандартів мотивування судами своїх рішень, суд у даній справі також враховує позиції Європейського суду з прав людини неодноразово висловленої у відповідних рішеннях про те, що не можна тлумачити п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень.

На переконання суду позиція захисту спрямована лише на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 483 МК України та не відображає фактичних обставин справи.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного та об`єктивного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку суть правопорушення наведена у протоколах представниками митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії представників митниці. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноважених представників митниці) була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Суд приходить до висновку про те, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні, тобто вина ОСОБА_1 у цій справі доведене поза розумним сумнівом.

Таким чином, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України доведена повністю.

Окрім цього, у відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, ступеня його вини, способу вчинення правопорушення, беручи до уваги той факт, що транспортний засіб був із спеціально обладнаним сховищем (тайником), мету призначення покарання та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, а товар, що був предметом порушення митних правил та транспортний засіб із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів, слід конфіскувати в дохід держави.

Відповідно до матеріалів справи, вартість предметів порушення митних становить 26 822,00 гривень.

Згідно ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.

Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил та транспортного засобу із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувався для переміщення товарів на складі митниці, а також витрати на за проведення експертизи у справі.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, суд -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 26 822,00 гривень.

Конфіскувати в дохід держави вилучені, згідно протоколу №1693/20900/21 від 01.09.2021 товари.

Транспортний засіб «Merсedes-Benz» vin НОМЕР_5 , р.в. 2005, колір білий, р.н. НОМЕР_2 конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів та транспортного засобу в сумі 784,82 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 496,20 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.