справа № 179/1333/22
провадження № 3/179/742/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Чорна А.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції № 1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП,

за ст. 130 ч. 1, 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з відділення поліції №1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1, ст. 185 КУпАП.

Постановою судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року об`єднані в одне провадження адміністративні справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП (справа № 179/1333/22, провадження № 3/179/742/22) та за ст. 185 КУпАП (справа № 179/1334/22, провадження 3/179/743/22), присвоївши об`єднаній справі єдиний номер справа № 179/1333/22, провадження № 3/179/742/22.

Як вбачається із протоколу серії ВАБ № 724693 від 27.11.2022 року, 26.11.2022 року о 23 год. 07 хв. в с. Гупалівка по вул. Романа Савченка водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Водій від керування відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Крім того, як вбачається із протоколу серії ААБ № 033576 від 27.11.2022 року 26.11.2022 року о 23 год. 30 хв. за адресою с. Гупалівка по вул. Романа Савченка, 1 гр. ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме: намагався здійснити втечу в пішому порядку, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, та погрожував неприємностями по службі, на неодноразові зауваження про припинення протиправних дій не реагував, після чого до гр. ОСОБА_1 було застосовано спеціальний засіб «кайданки». Дії ОСОБА_2 кваліфіковані працівниками поліції за ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що його дійсно було зупинено працівниками поліції та запропоновано було йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. В медичному закладі він також не проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він був тверезий в той день. У нього непризнанні відносини з працівниками поліції і ті завжди до нього чіпляються. У нього була суперечка з поліцейськими, але він не втікав від поліцейських, лише відповідав поліцейським в грубій формі.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 27.11.2022 року було складено протоколи у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч. 1, ст. 185 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до диспозиції ст. 185 КУпАП, склад адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею КУпАП утворює злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку і, саме це діяння утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Як встановлено в абзаці другому пункту 7 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 26.06.92р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Особливість застосування ст.185 КУпАП полягає у тому, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського має бути при виконання ним службових обов`язків з охорони громадського порядку.

Ст. 185 КУпАП встановлює відповідальність лише за пасивну поведінку правопорушника та не охоплює активні дії, пов`язані з вчиненням опору представникам влади.

До протоколу серії ААБ № 033576 від 27.11.2022 року за ст. 185 КУпАП в якості доказів додано наступні документи: рапорт працівника поліції; копія висновку КП «Магдалинівська ЦЛ`МСР» № 90 щодо результатів медичного огляду з метою на виявлення стану сп`яніння - результат огляду за клінічними ознаками ОСОБА_1 ; довідка КП «Магдалинівська Центральна лікарня» Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області, згідно якої на момент огляду у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень не виявлено, копії письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`янінням; копії письмових пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , згідно яких останні пояснили, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в адміністративних протоколах; копія протоколу за ст. 130 ч. 1 КУпАП; копія постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Однак, додані до протоколу серії ААБ № 033576 від 27.11.2022 року вищезазначені докази не підтверджують вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме: намагання здійснити втечу в пішому порядку, висловлюваннями в грубій формі на адресу поліцейських, та погрожуванню неприємностями по службі.

При дослідженні в судовому засіданні диску відеофіксації правопорушення, судом встановлено, що матеріали відеофіксації не містять відомостей щодо якої законної вимоги працівників поліції вчинив злісну непокору ОСОБА_1 . Таким чином, надані суду відеоматеріали не підтверджують злісну непокору законному розпорядженню або вимогі поліцейського при виконання ним службових обов`язків з охорони громадського порядку.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що окрім протоколу не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, а сам протокол без доказів не може бути беззаперечним доказом вчиненого правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Таким чином, обставини викладені у протоколі не підтверджуються доказами наявними в справі. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КпАП.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, є недоведеною.

За таких обставин, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст.185 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП можна констатувати, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто зазначеною нормою закону передбачено три правопорушення, вчинення яких тягне за собою адміністративну відповідальність: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення є особа, яка управляє транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння; так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до вимог ч. 2 та 3 ст. 266 КУпАП та роз`яснень, що містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а саме: згідно п. 4, 6, 8 вказаного порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як зазначено у ст. 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015р. № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

У судовому засіданні встановлено, що 27.11.2022 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч. 1 КУпАП за порушення п. 2.9 А ПДР України.

З досліджених матеріалів відеофіксації вбачається, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. У медичному закладі ОСОБА_1 також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 26.11.2022 року гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно висновку КП «Магдалинівська ЦЛ`МСР» № 90 щодо результатів медичного огляду з метою на виявлення стану сп`яніння зазначено, що за клінічними ознаками ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`янінням.

Тобто, висновком КП «Магдалинівська ЦЛ`МСР» № 90 підтверджується, що ОСОБА_1 у медичному закладі не проходив обстеження, оскільки висновок надано за клінічними ознаками.

Визначення факту сп`яніння проводиться або з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки водія, або в закладах охорони здоров`я фаховим лікарем.

За умови позитивного результату тесту спеціального технічного засобу, або надання лікарем за результатом огляду висновку про перебування водія у стані сп`яніння це є виключними підставами для інкримінування водієві порушення п. 2.9 А) ПДР України.

Відповідно до п.п. 3, 4 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Відповідно до п. 13 Розділу 3 Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Згідно п. 12 Розділу 3 Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Разом з цим, в ході розгляду справи з оглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що після зупинки працівниками поліції 27.11.2022 року водія ОСОБА_1 , йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`янінням на місці зупинки. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Після цього є відеозапис із закладу охорони здоров`я, де ОСОБА_1 відмовився пройти тест за допомогою алкотестеру Драгер. Після цього, поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 здати біологічну речовину, на що ОСОБА_1 також відмовився.

Таким чином, суд не бере до уваги висновок КП «Магдалинівська ЦЛ`МСР» № 90 щодо результатів медичного огляду з метою на виявлення стану сп`яніння, згідно якого за клінічними ознаками ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`янінням, оскільки такий висновок не відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи, встановлені в судовому засіданні обставини, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`янінням, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, та у подальшому відмовився від проходження медичного огляду у медичному закладі.

За змістом пунктів 6 та 8 Порядку № 1103 поліцейські зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, у випадку його відмови від проходження огляду у такому порядку - запропонувати пройти огляд у медичному закладі і лише у випадку відмови від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене відповідною частиною ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 КУпАП.

Поліцейський у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та порушення вимог п. 2.9 ПДР України, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та порушення вимог п. 2.5 ПДР України, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

За таких встановлених обставин, суть висунутого водієві обвинувачення може бути лише з прив`язкою до констатованого факту, тобто, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується або показником тесту спеціального технічного засобу, або висновком лікаря. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не міститься належних доказів щодо керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

За змістом ст. 279 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення, тобто, суд має здійснювати судовий розгляд справи в межах протоколу про адміністративне правопорушення, шляхом перевірки суті зазначеного в ньому адміністративного правопорушення, яке висувається особі та під час підтвердження обставин описати їх в своєму рішення.

У відповідності до положень КУпАП суд не може самостійно встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення та виходити за межі обставин, зазначених у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності свідчать про відсутність належних, достатніх і допустимих доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відсутність в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч. 7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185, ст. 130 ч. 1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185, ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя Магдалинівського районного суду

Дніпропетровської області Чорна А.О.