Справа № 346/1162/22
Провадження № 33/4808/429/22
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення:

- за ч.1 ст.130 КУпАП штраф в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.;

- за ст. 185 КУпАП штраф в розмірі 136 (сто тридцять шість) гривень.

На підставі ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення: штраф в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 05.03.2022 року о 17 год. 15 хв. у м. Коломия по вул. Богуна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. « НОМЕР_1 », та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а саме від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з використанням приладу Драгер, а також від проходження огляду на стан сп`яніння у КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР відмовився , чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також 05.03.2022 року близько 17 год. 25 хв. за адресою: м. Коломия по вул. Богуна, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, а саме злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 26 червня 2022 року надіслав апеляційну скаргу, яка зареєстрована Коломийським міськрайонним судом 27 червня 2022 року. Просить скасувати постанову суду, оскільки він не згідний із зазначеною постановою суду у зв`язку із невідповідністю висновків обставинам справи, а також порушення норм матеріального і процесуального права.

Разом з апеляційною скаргою апелянт просить про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому вказує, що про винесення постанови суду йому нічого не було відомо, будь якого повідомлення чи повістку про розгляд справи на 02.06.2022 року він не отримував, хоча бажав бути присутнім при розгляді справи в суді. 17.06.2022 року від отримав поштою копію постанови суду, після чого був ознайомлений із змістом постанови. Зазначає, що 14.06.2022 року він звернувся до суду із заявами про повідомлення його про прийняття рішень у справі, однак відповіді суду він так і не отримав.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

За змістом мотивувальної частини постанови судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.06.2022 року, ОСОБА_1 у судове засідання 02.06.2022 року не з`явився, однак попередньо подав письмові клопотання. Зокрема,судом звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 у клопотанні зазначив, що із протоколом серії АДБ №110526 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не згідний, та вказав, що були істотні порушення при оформленні адміністративних матеріалів, та просив закрити провадження за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Також подав клопотання, що із протоколом серії ВАВ №063309 про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП також не згідний у зв`язку з істотними порушеннями при оформленні адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 просив закрити провадження за ст.185 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Також попередньо подав заяви про розгляд без його участі.

Норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Коломийським міськрайонним судом 27.06.2022 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана із пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

З матеріалів справи вбачається, що копія постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.06.2022 року була надіслана ОСОБА_1 03 червня 2022 року.

Однак, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначає які заходи він приймав для того щоб дізнатися про судове рішення та оскаржити його у встановлені законом строки, та які обставини завадили йому своєчасно звернутися з апеляційною скаргою у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у разі пропущення строку на апеляційне оскарження з поважних причин, апелянт повинен не тільки вказати, які саме причини перешкоджали йому своєчасно оскаржити судове рішення, а і надати відповідні дані, які підтверджують реальну існування вищевказаних причин.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує причини, якими обґрунтовується поважність пропуску строку на апеляційне оскарження та приймає до уваги процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2022 року відносно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), за ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с.8) та ст.185 КУпАП (а.с.50). Разом із матеріалами справи протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) та ст.185 КУпАП (а.с.50) надійшли на розгляд до Коломийського міськрайонного суду 24.03.2022 року, які в подальшому були об`єднанні в єдине провадження (а.с.96-97).

Судом першої інстанції було призначено вказану справу до розгляду на 20.04.2022 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено належним чином (а.с. 13), про що свідчить його власноручний підпис на поштовому повідомленні Укрпошти про вручення поштового відправлення суду йому під підпис 02.04.2022 року (а.с.18).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що 07.04.2022 року ОСОБА_1 особисто подав до канцелярії суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та копіювання відео, з якими його було ознайомлено 08.04.2022 року, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 на його ж заяві (а.с.14), до якої ним додано копію паспорта громадянина України (а.с. 15-16).

19.04.2022 року ОСОБА_1 подав до суду на електронну пошту клопотання про закриття провадження у справі за відсутності події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП разом із копією паспорта громадянина України (а.с.13-27). Аналогічне клопотання про закриття провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 надіслав поштою (а.с.28-36).

В матеріалах справи наявна телефонограма суду, у відповідності до якої ОСОБА_2 27.04.2022 року о 17.05 год. був повідомлений про те, що розгляд справи призначено на 10.30 год. 03.05.2022 року (а.с.37).

У день розгляду справи 03.05.2022 року ОСОБА_1 на електронну пошту суду надіслав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку із воєнним станом у країні та неможливістю прибуття в судове засідання, при цьому зазначив, що бажає приймати участь у судовому засіданні та надати пояснення, а також просив повідомляти його про слухання справи за допомогою смс повідомлень та вказав номер мобільного для надсилання (а.с.38), до якої долучив копію паспорта (а.с.39-40).

Вкотре розгляд справи судом було призначено на 08.45 год. 25.05.2022 року, про що свідчить телефонограма, у відповідності до якої ОСОБА_1 09.05.2022 року о 11.40 год. було повідомлено про наступне судове засідання у справі 25.05.2022 року (а.с.41).

24.05.2022 року ОСОБА_1 в черговий раз надіслав заяву на електронну пошту суду, в якій зазначив, що вину свою не визнає та просить судове засідання призначене на 25.05.2022 року провести без його участі, оскільки не може прибути в судове засідання по причині введення воєнного стані в країні (а.с.42-44).

Судом розгляд справи було призначено на 02.06.2022 року ОСОБА_1 було завчасно та належним чином повідомлено (а.с.45).

Слід зауважити, що у відповідності до телефонограми розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст..185 КУпАП судом було призначено на 08.30 год. 08.04.2022 року, про що його було повідомлено 30.03.2022 року о 10.50 год. (а.с.57).

07.04.2022 року ОСОБА_1 також подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими його було ознайомлено 08.04.2022 року, про що свідчить його власноручний підпис на заяві (а.с.59).

08.04.2022 року ОСОБА_1 власноручно подав до суду заяву про відкладення слухання справи 08.04.2022 року та надання йому можливості скористатись правовою допомогою і надання пояснень та доказів по справі (а.с.62).

Розгляд справи за ст..185 КУпАП судом було призначено на 09.35 год. 22.04.2022 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено о 16.28 год. 13.04.2022 року (а.с.65).

19.04.2022 року ОСОБА_1 на електронну пошту суду надіслав клопотання про закриття провадження у справі за ст..185 КУпАП (а.с.66-74), яке повторно було надіслано поштою до суду (а.с.75-83).

03.05.2022 року на електронну пошту суду ОСОБА_1 направив заяву, в якій просив розгляд справи 03.05.2022 року відкласти, при цьому зазначив, що вину не визнає та просив викликати в наступне судове засідання працівників поліції в якості свідків, які брали участь у документуванні правопорушення (а.с.84).

Так, 09.05.2022 року о 11 год.40 год. ОСОБА_1 був повідомлений про призначення наступного судового засідання у справі на 08.40 год. 25.05.2022 року (а.с.87), яке він просив розглянути без його участі, при цьому зазначивши, що вину не визнає та для повного з`ясування всіх обставин справи просив викликати в наступне судове засідання працівників поліції причетних до документування правопорушення (а.с.88-91), про що свідчить заява ОСОБА_1 надіслана на електронну пошту суду (а.с.88).

В наступне призначене судове засідання на 09.50 год. 02.06.2022 року судом було повідомлено ОСОБА_1 та викликано в якості свідків працівників поліції (а.с.45-47 та 92-95).

В постанові суду першої інстанції від 02.06.2022 року зазначено, що у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився та взято до уваги письмові клопотання ОСОБА_1 про закриття проваджень у справі за ч.1 ст.130 КУпАП та за ст.185 КУпАП. Суд вважав за можливе розглянути дану справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він бажав приймати участь у судовому засіданні суду першої інстанції не відповідає дійсності, оскільки останній протягом тривалого часу безпідставно без поважних на це причин не з`являвся до суду, незважаючи на те, що повідомлявся судом про розгляд провадження.

Таким чином, сукупність вищевказаних даних свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що в провадженні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області знаходиться на розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та ст. 185 КУпАП, розгляд яких неодноразово відкладався за клопотаннями ОСОБА_1 , а тому останній повинен був приймати заходи для того, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 з поважних причин був позбавлений можливості з`явитися до суду першої інстанції, прийняти участь у судовому засіданні або своєчасно дізнатись про результати судових засідань по справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 27.06.2022 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана із пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вважає, що строк на апеляційне оскарження повинен рахуватись з дня отримання ним копії судового рішення.

Разом з тим, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що відповідно до вимог ст.294 КупАП строк на апеляційне оскарження розпочинається з дня винесення постанови суду, а не з часу отримання судового рішення апелянтом.

Так, відповідно до вимог ст.295КУпАП копія рішення по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надсилається особі, щодо якої її винесено, що свідчить про те, що час отримання копії постанови суду завжди не буде відповідати часу ухвалення судового рішення.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження повинен рахуватись не з дня отримання апелянтом копії судового рішення, а з дня винесення судом постанови, а отримання копії судового рішення за межами строку на апеляційне оскарження само по собі не може бути визнано правовою підставою для поновлення цього строку.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді та своєчасно дізнатись про ухвалене судом рішення, не приймав заходи щоб дізнатись про стан відомого йому провадження та виявив інтерес до цього провадження тільки на стадії виконання судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 повинен був вказати які причини не дозволяли йому своєчасно дізнатись про результати судового засідання від 02.06.2022 року та в установлений законом строк оскаржити судове рішення.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Разом з тим, апелянтом ОСОБА_1 у заявленому клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду взагалі не зазначені причини з яких він не міг вчасно подати апеляційну скаргу та не конкретизовано які саме дії він приймав для того, щоб своєчасно оскаржити судове рішення.

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний та непереборний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Правила регулювання строків для подання скарги повинні забезпечувати належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Апеляційний суд приймає до уваги , що зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 достеменно знав про розгляд справ щодо нього про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.185 КУпАП, що підтверджується його заявами про відкладення розгляду справ (а.с. 38, 42, 62, 84, 88) та клопотаннями про закриття провадження справ у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушень (а.с.13-36, 66-83).

Однак, зі скаргою на вищевказане рішення він звернувся тільки 27.06.2022 року, а в клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду ним не вказано причини, які завадили йому подати апеляційну скаргу на постанову суду у визначений законом строк.

При вирішанні питання про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд приймає до уваги сукупність вищевказаних обставин, процесуальну поведінку ОСОБА_1 протягом розгляду справи, поважність причин, які наведені апелянтом для поновлення строку на оскарження постанови суду.

Разом з тим, в своєму клопотанні на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду апелянт не вказує які причини позбавили його можливості прийняти певні заходи щодо ознайомлення з результатами розгляду справи судом та своєчасно оскаржити постанову суду про його притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги, що на даний час рішення суду набуло законної сили та звернуто до виконання, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності протягом розгляду справи та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду та довести їх реальне існування.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2022 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_1 .

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв