Справа 350/1378/22
Номер провадження 3/350/448/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., секретаря судового засідання Юречко Т.Б., захисника Давимуки В.Я., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в:

05 листопада 2022 року, о 22 год. 58 хв. в сел.Брошнів-Осада, по вул.22 Січня, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Оpel-Combo" д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди ОСОБА_1 проводився із застосуванням приладу" Drager Alcotest 6810», тест 7407, за наслідками якого виявлено алкоголь у кількості 1,59 проміле, чим ОСОБА_1 порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що 05 листопада 2022 року, приблизно о 22 год. 58 хв. в сел.Брошнів - Осада його автомобіль знаходився біля його будинку, який побудований на земельній ділянці, яка прилягає до тротуару, який прокладений паралельно до дороги. Виїжджаючи своїм автомобілем заднім ходом, він припаркував його перед автомобілем "Славута", який будучи припаркованим паралельно до дороги, знаходився позаду. Його автомобіль буквально доторкнувся до автомобіля позаду, однак жодної подряпини "Славуті" не було заподіяно, тому потреби викликати працівників поліції не було. Однак, власник " ОСОБА_2 ", який є діючим або колишнім поліцейським, очевидно хотів його покарати і зупинив автомобіль поліції, який проїжджав повз, після чого поліцейські незаконно склали на нього протоколи. Незаконно тому, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а випиті приблизно о 08 год. декілька стаканів пива не могли показати результат 1.59 проміле. Крім того, про недійсність результату огляду свідчить і те, що його проведено технічним приладом, який має Свідоцтво про його повірку з річним терміном, хоча згідно з інструкцією до таких технічних приладів, їх повірка повинна проводитися кожних пів року. Тобто свідоцтво є недійсним, технічний прилад не пройшов повірку у відповідності до його інструкції і є несертифікованим, тому результат виданий цим приладом також є недійсним. Просив не визнавати його винуватим.

08.12.2022 представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Давимука В.Я. подав до суду клопотання у якому просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні адвокат, окрім іншого, зазначив, що Інструкцією з експлуатації газоаналізатора «Alcotest 6810» визначено, що умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування», яким передбачено інтервали технічного обслуговування приладу - перевірка калібровки (калібрування), яка має проводитися кожні шість місяців. З наданих суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що останнє калібрування приладу «Drager 6810» проводилось 20.12.2021. Тобто, даний прилад використовувався о 23:13 год. 05.11.2022 з простроченим майже на одинадцять місяців терміном обов`язкового шестимісячного калібрування.

Перед оглядом ОСОБА_1 не було повідомлено про ознаки алкогольного сп`яніння, а тому підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в працівників поліції не було і вимога про проходження такого огляду є неправомірною, що є істотним порушенням ст.266 КУпАП та вимог спеціальної Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення. Адвокат повторно зазначає, що це порушення є істотним порушенням вимог ст.266 КУпАП про процедуру огляду водія і в силу ст.266 ч.5 КУпАП вказує на недійсність проведеного його огляду.

У клопотанні також вказано, що долучений до матеріалів справи компакт-диск з відеозаписом також не може вважатись належним і допустимим доказом з огляду на те, що на відеозаписі у порушення вимог п. 2, 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999, відсутній номенклатурний номер портативного відеореєстратора, яким здійснювався відеозапис. Відеозапис складається з 6 частин, на яких не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а також те, що він виходить з транспортного засобу з місця водія. Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія». При складанні протоколу і під час процедури проходження огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не було забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що свідчить про істотне порушення права ОСОБА_1 на захист при складанні протоколу. Адвокат вважає, що таке істотне процесуальне порушення в силу правового принципу «плодів зіпсованого дерева» дає додаткову підставу визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст.63 Конституції та ст.268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу. Окрім того, у справі немає документальних підтверджень про вручення ОСОБА_1 копії протоколу або надсилання її поштою (на відео поліцейський обіцяє надіслати). Тому це слід розцінювати як істотне порушення права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення та не вручено акт звинувачення, що передбачено ст.254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Адвокат Давимука В.Я. у судовому засіданні підтримав заявлені у клопотанні вимоги з підстав, викладених у ньому.

Поліцейський ОСОБА_3 дав суду показання про те, що 05.11.2022 він перебував із своїм напарником у добовому наряді та спільно здійснювали патрулювання населених пунктів. Рухаючись транспортним засобом у сел.Брошнів-Осада він побачив як невідома особа жестом руки махнула на патрульний автомобіль, що він розцінив як прохання зупинитись. Виявилось, що на узбіччі стояли транспортні засоби марки "Оpel-Combo" д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 допустив незначне зіткнення із автомобілем марки «ЗАЗ Славута» н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 . Однак, оскільки в результаті зіткнення жодної шкоди не було завдано проткол по цьому факту не складався. Спілкуючись із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 стало очевидно, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Оpel-Combo" та допустив зіткнення із автомобілем «ЗАЗ Славута». Водночас у ОСОБА_1 були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, результат тесту - 1,59 проміле. ОСОБА_1 не заперечував щодо достовірності виявленого результату, однак йому було також запропоновано пройти додатковий огляд на стан сп`яніння у лікувальному закладі, на що він відмовився. У підсумку щодо ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, копію якого він на неодноразову пропозицію, відмовився отримати.

Вислухавши особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та її адвоката, свідка, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи таке.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення полягають у:

- керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів;

- відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння або його відмова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться усними пояснення, наданими у судовому засіданні ОСОБА_1 поліцейським Грещуком В.В. та адвокатом Давимукою В.Я., а також такими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- 1. протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №118844 від 05.11.2022 (а.с. 1), який за своєю суттю є основоположним документом, на підставі якого особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, у якому зазначено відомості про посадову особу, яка склала даний протокол та особу, відносно якої він складений, суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин, а також стаття, якою передбачена відповідальність. Копію протоколу ОСОБА_1 не отримав, від підпису відмовився. При цьому, письмових зауважень або заперечень щодо факту керування ним транспортним засобом ОСОБА_1 у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» не висловив.

У поданому до суду клопотанні адвокат Давимука В.Я. зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини особи, оскільки це є порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського суду з прав людини.

Однак суд не може погодитись з такими твердженнями адвоката, оскільки відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Статтею 251 КУпАП, окрім іншого, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення в тому числі.

За таких обставин взяття судом до уваги протоколу про адміністративне правопорушення як доказ вини особи, відносно якої він складений, відповідає вимогам чинного законодавства України та не суперечить принципу верховенства права та жодним засадам судочинства в Україні, у зв`язку з чим зазначені вище твердження адвоката не беруться судом до уваги.

- 2. постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №703342 (а.с.3);

- 3. актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно із яким результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є проба позитивна - 1,59 проміле (а.с.4);

- 4. направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.11.2022 відповідно до якого огляд у медичному закладі відносно ОСОБА_1 не проводився (а.с. 6);

- 5. роздруківкою тестування на алкоголь від 11.05.2022, зробленої за допомогою технічного пристрою "Drager Mobile Printer", якою підтверджено, що результатом тесту №7407, який проведений інспектором Грещуком В.В., у ОСОБА_1 виявлено 1,59 проміле алкоголю (а. с. 5).

У клопотанні про закриття провадження у справі адвокат Давимука В.Я. зазначив, що Інструкцією з експлуатації газоаналізатора «Alcotest 6810» визначено, що умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування», яким передбачено інтервали технічного обслуговування приладу - перевірка калібровки (калібрування), яка має проводитися кожні шість місяців. Однак, прилад, за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був простроченим, так як останнє калібрування приладу «Drager 6810» проводилось 20.12.2021.

Надаючи оцінку таким доводам адвоката суд звертає увагу, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст.266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі за текстом - Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі за текстом - Порядок).

Згідно із п. 1 розділу ІІ Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до пунктів 3 та 4 цього ж розділу Інструкції, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

При цьому, згідно з п. 5 цього ж розділу Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Так, Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається - 1 рік.

З роздруківки тестування на алкоголь від 11.05.2022 вбачається, що останнє калібрування спеціального технічного приладу «Alcotest 6810» відбулось 20.12.2021. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою цього приладу проведено 05.11.2022. Отже, станом на дату проведення огляду ОСОБА_1 , міжповірочний інтервал вимірювача вмісту алкоголю в крові «Alcotest 6810» ще не сплив, а тому такий технічний прилад на час проведення огляду відповідав вимогам ДСТУ 8950:2019.

Судом також установлено, що долучене до матеріалів справи свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/11949 (а.с.9) на момент проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 було чинним, а тому є належним доказом винуватості останнього, що свідчить про відповідність на час проведення огляду газоаналізатора «Alcotest 6810» вимогам законодавства.

Посилання адвоката на Інструкцією з експлуатації газоаналізатора «Alcotest 6810» у даному випадку не є спроможними, оскільки зазначений адвокатом шестимісячний термін стосується інтервалів технічного обслуговування приладу, зокрема перевірки калібрування, а не термінів проведення самого калібрування. Водночас посилаючись на Інструкцію з експлуатації газоаналізатора «Alcotest 6810» в обґрунтування заявлених у клопотанні вимог, адвокат не долучив до матерів справи про адміністративне правопорушення такої інструкції, що позбавляє можливості суд перевірити такі твердження адвоката.

У підсумку, суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції, оскільки такий огляд проводився за допомогою приладу, який пройшов повірку робочого стану та має відповідне свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а тому відомості щодо результату такого огляду є належним доказом вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

- 6. письмовими поясненнями, відібраними у ОСОБА_4 , який пояснив, що 05.11.2022 приблизно о 22:40 він припаркував автомобіль марки «ЗАЗ Славута» д.н.з. НОМЕР_2 на узбіччі по вул.22 Січня у сел.Брошнів-Осада. Через декілька хвилин із подвір`я неподалік від припаркованого ним автомобіля, рухався транспортний засіб марки «Opel Kombo», д.н.з. НОМЕР_1 та в момент розвороту водій цього автомобіля допустив зіткнення із його автомобілем. Водій автомобіля «Opel Kombo» повідомив йому, що допустив зіткнення так як не помітив припаркований автомобіль. Під час огляду транспортних засобів на факт пошкодження він помітив наряд поліції на службовому автомобілі, який проїжджав повз, який він зупинив та пояснив їм, що сталось. По факту пошкодження його автомобіля він будь яких претензій до водія автомобіля марки «Opel Kombo» ОСОБА_1 немає, оскільки будь-яких збитків йому не завдано. У його присутності поліцейські провели огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , результат якого виявився позитивний, водій знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

- 7. Відеозаписами, що містяться на багатофункціональному цифровому відеодиску «ALERUS DVD+R», з яких встановлено, що процедура огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння проведена з дотриманням вимог законодавства (а.с. 11).

Зокрема зафіксовано, що поліцейський, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного ОСОБА_5 запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що водій погодився. Тест огляду був позитивний, оскільки результат зафіксував у крові ОСОБА_1 1,59 проміле алкоголю.

У клопотанні про закриття провадження у справі адвокат зазначив, що перед оглядом ОСОБА_1 не було повідомлено про ознаки алкогольного сп`яніння, а тому підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в працівників поліції не було і вимога про проходження такого огляду є неправомірною, що є істотним порушенням ст.266 КУпАП та вимог спеціальної Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення.

Однак суд вважає такі доводи адвоката необґрунтованими, оскільки нормами чинного законодавства України не покладено на поліцейського обов`язку повідомляти особі, які саме у неї виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водночас з відеозаписів вбачається, що поліцейський в обгрутування проведеного огляду повідомляв ОСОБА_1 про те, які ознаки алкогольного сп`яніння є у нього. Про такі ознаки поліцейський також зазначив у складених адміністративних матеріалах, які долучені до справи про адміністративне правопорушення.

Далі з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював незгоди із результатом тесту, проведеного на місці. Однак поліцейський, очевидно для забезпечення можливості особі довести факт своєї невинуватості, запропонував ОСОБА_1 проїхати у лікувальний заклад для повторного проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_6 відмовився їхати у медичний заклад для проходження такого огляду, у зв`язку з чим стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відеозаписи також підтверджують, що ОСОБА_1 по суті не заперечував факт керувавання ним автомобілем за обставин викладених у протоколі.

У поданому до суду клопотанні адвокат Давимука В.Я. зазначив, що у справі немає документальних підтверджень про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення або надсилання її поштою.

Водночас на відеозаписах зафіксовано, що поліцейський неодноразово пропонує водію отримати копію складеного протоколу, однак ОСОБА_6 відмовився від її отримання. Також суд звертає увагу, що чинне законодавства України не покладає на поліцейського обов`язку надсилати протокол про адміністративне правопорушення особі, щодо якої він складений.

У підсумку, доводи адвоката Давмуки В.Я. про те, що невручення копії протоколу ОСОБА_1 слід розцінювати як істотне порушення права на захист, яке є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності не є спроможними та не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист.

До такого висновку суд прийшов беручи до уваги також те, що ОСОБА_1 та його адвокат Давимука В.Я. ознайомилися із матеріалами даної справи до початку розгляду справи по суті і їм був наданий доступ до таких матеріалів, із яких вони могли робити відповідні копії та світлокопії. Окрім цього, судове засідання неодноразово відкладалось у зв`язку з чим сторона захисту мала можливість ефективно організувати захист своїх інтересів, оскільки для цього було достатньо часу, а про протилежне вони не заявляли та про надання їм додаткового часу для ознайомлення із матеріалами справи не клопотали.

Надаючи оцінку долученим до справи відеозаписам в розрізі доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд звертає увагу, що на відеозаписах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом "Оpel-Combo" д.н.з. НОМЕР_1 або факту зупинки поліцейськими зазначеного автомобіля, оскільки як встановлено матеріалами справи, поліцейські не зупиняли цей автомобіль.

Судом установлено, екіпаж поліцейських зупинився біля автомобіля "Оpel-Combo" д.н.з. НОМЕР_1 на вимогу ОСОБА_4 . Причиною такої зупинки стало те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Оpel-Combo" д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення із автомобілем «ЗАЗ Славута» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , в результаті чого автомобілі не отримали механічних пошкоджень. Водночас, як підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_4 та наданими у судовому засіданні усними поясненнями ОСОБА_1 , останній керував транспортним засобом "Оpel-Combo" д.н.з. НОМЕР_1 .

Додатковим підтвердженням факту керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом "Оpel-Combo" д.н.з. НОМЕР_1 . є зафіксований його діалог із працівниками поліції. Так, ОСОБА_1 неодноразово говорив, що він нікуди не їхав, водночас багаторазово стверджував, що він виїхав з двору і зупинився біля дороги.

Аналізуючи такі слова ОСОБА_1 , очевидним є те, що ОСОБА_1 мав на увазі, що він не планував продовжувати рух автомобіля, а хотів тільки виїхати з двору власного будинку та залишити автомобіль обабіч дороги.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що за змістом п. 1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення відповідної категорії.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Аналізуючи вищевикладене слід дійти висновку, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, оскільки він сів за кермо та виконував функції водія під час руху такого засобу. При цьому, у даному випадку немає жодного правового значення та обставина, яку відстань проїхав ОСОБА_6 та чи планував він рух автомобілем далі.

Вищенаведені пояснення ОСОБА_1 підтверджують і те, що він вживав алкогольні напої перед зіткненням автомобілів.

Враховуючи вищезазначені докази, які були досліджені в сукупності із наданими безпосередньо в судовому засіданні поясненнями ОСОБА_1 , його представника та свідка, суд прийшов до переконання, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення є доведений, поза розумним сумнівом. Отже ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд не може погодитись із доводами адвоката Давимуки В.Я. про те, що для того, щоб виявити правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, оскільки поліцейські не можуть виявляти кожне адміністративне правопорушення виключно шляхом зупинки транспортного засобу.

Водночас, виявивши можливе вчинення особою адміністративного правопорушення, поліцейські, в межах своєї компетенції, повинні вживати достатніх заходів для реагування на вчинення особою адміністративного правопорушення, що і було зроблено у цьому випадку.

Окрім цього, адвокат Давимука В.Я. у поданому до суду клопотанні зазначив, що долучений до матеріалів справи компакт-диск з відеозаписом не може вважатись належним і допустимим доказом з огляду на те, що на відеозаписі у порушення вимог п. 2, 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999 (далі - Інструкція від 18.12.2018), відсутній номенклатурний номер портативного відеореєстратора, яким здійснювався відеозапис.

Надаючи оцінку таким доводам адвоката суд зазначає, що у відповідності до пунктів 2, 4, 5 розділу ІІ Інструкції від 18.12.2018, портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів. Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вищевикладеними нормами врегульовано порядок ведення обліку портативного відеореєстратора та карти пам`яті, яким надаються відповідні інвентарні та номенклатурні номери, а також порядок використання відеореєстратора поліцейським під час здійснення наданих йому повноважень.

Отже твердження адвоката про те, що на відеозаписі у порушення вимог п. 2, 4, 5 розділу II Інструкції від 18.12.2018 відсутній номенклатурний номер портативного відеореєстратора, яким здійснювався відеозапис, суд визнає необґрунтованими, оскільки як і зазначеними пунктами, так і Інструкцією від 18.12.2018 у цілому, таких вимог до відеозапису не передбачено.

- 8. рапортом інспектора СРПП ВП №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 06.11.2022, який за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій (а.с. 10). Однак враховуючи, що дані рапорту узгоджуються з іншими доказами у справі в розумінні ст.251 КУпАП, суд вважає такий рапорт належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тверджень адвоката Давимуки В.Я. про те, що ОСОБА_7 не забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника та дає додаткову підставу визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами, не є спроможними, оскільки як сам зазначив адвокат у клопотанні про закриття провадження, положення ст.268 КУпАП стосуються прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Тобто право на захист при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не є абсолютним, оскільки у цьому випадку особа не притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим у поліцейського відсутній обов`язок забезпечити особі участь адвоката.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення за наслідками складеного відносно особи протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до ст.221 зазначеного Кодексу, здійснюється судом в судовому засіданні.

Водночас суд, з метою дотримання вимог, передбачених ст.268 КУпАП, забезпечив ОСОБА_1 можливість скористатись його правом на захист, у зв`язку з чим адвокат Давимука В.Я. вступив до участі у цій справі як захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР.

Щодо визначення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП суд враховує, що положення зазначеного Кодексу відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховую характер вчиненого правопорушення, його суспільну небезпеку, особу правопорушника, який, не зважаючи на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе, суспільно-небезпечне порушення ПДР, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні.

Обставин, що згідно ст.34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не встановив.

Обставин, що згідно ст.35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом також не встановлено.

З урахуванням обставин справи про адміністративне правопорушення, приходжу до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в у розмірі 0,2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф сплатити на рахунок № UA0009001, отримувач коштів: КУК в Ів.-Франк.об/21081300, код отримувача: , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Судовий збір сплатити на рахунок: UA0026001; отримувач коштів: Державна судова адміністрація України «Судовий збір»/22030101, код отримувача: , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: