Провадження номер 3/741/50/22
Єдиний унікальний номер 741/1364/21
ПОСТАНОВА

іменем України

10 січня 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Богдан Н.О.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення (протокол серії ГР 011260), передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , не працює,

УСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2021 року серії ГР 011260 28 жовтня 2021 року близько 23 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 ухилялась від виконання обов`язків щодо виховання свого сина, що спричинило перебування її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території залізничного вокзалу в стані алкогольного сп`яніння по вул. Привокзальна, м. Носівка Чернігівської області, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик на адресу місця проживання, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення. Причини неявки до суду ОСОБА_1 не повідомила, заперечень проти протоколу про адміністративне правопорушення не надавала, передбаченим законом правом на захист не скористалася.

Ураховуючи викладене, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП, є не обов`язковою, уважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів, оскільки в діях останньої вбачається ухилення від явки до суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд робить такий висновок.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме за ухилення зазначеними особами від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР 011260 від 28 жовтня 2021 року, актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 215 від 27 жовтня 2021 року, копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суд уважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, безумовно, "поза розумним сумнівом", доведена та підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії, актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, копією паспорта, копією свідоцтва про народження.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника, не встановлено.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання, суд ураховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 , особу порушника, те, що вона притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП уперше, відсутність обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, а тому вважає, що достатнім та необхідним для її виховання буде адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня 2021 року, оскільки правопорушення вчинено у жовтні 2021 році.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 184, ст. ст. 283-285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначити їй адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області.

Суддя А.О. Крупина