ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/293/22

Провадження № 33/4820/240/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 15 січня 2022 року о 01 годині 00 хвилин по вул. Остриківці, 97, с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області, керував транспортним засобом «ВАЗ 210930», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, водій відмовився під відеофіксацію, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Зазначає, що про розгляд справи його належним чином повідомлено не було, про існування оскаржуваної постанови дізнався лише після її отримання 18.03.2022 року, що підтверджується трек номером поштового відправлення, а тому пропустив цей строк з поважних причин. Вказує, що долучений до протоколу відеозапис не містить відомостей факту керування ним транспортним засобом. На підтвердження цього, самі ж працівники поліції у протоколі зазначили, що пропонували здійснити огляд особи на стан алкогольного сп`яніння саме на місці виявлення транспортного засобу, а не на місці його зупинки. Не заперечував вживання алкогольних напоїв, однак неодноразового наголошував поліцейським, що автомобілем не керував. Апелянт посилається на відсутність направлення його на проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я. Щодо письмових пояснень свідків, то такі не є належними доказами його вини, оскільки судом першої інстанції їх допитано не було, в порушення принципу безпосередності дослідження доказів. Долучений до матеріалів рапорт працівника поліції складений відносно події домашнє насильство, яка взагалі немає відношення до притягнення його за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Уважає, протокол неналежним доказом вини, так як він був складений за його відсутності о 01 год. 55 хв. 15.01.2022 року, однак відеозапис закінчується 01 год. 58 хв. цього ж дня, тобто за три хвилини до від`їзду працівників поліції з вул.Остриківці, 97, в с.Самчики Старокостянтинівського району, чого місцевим судом не було досліджено.

22 липня 2022 року ОСОБА_1 та його захисник Фурман В.В. подали клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відхиленню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

Як убачається з матеріалів, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови, відповідно до супровідного листа (а.с.13), йому було направлено лише 10 березня 2022 року, відомостей про її отримання матеріали не містять, тому ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних та незалежних від нього причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 164015 від 15 січня 2022 року вбачається, що 15.01.2022 року, о 01 год. 00 хв. по вул. Остриківці, 97, в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 210930», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, водій відмовився під відеофіксацію, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. (а.с.1).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що 15 січня 2022 року вони спільно з ОСОБА_1 вживали спиртні напої, під час чого їх, відповідно, син і чоловік ОСОБА_1 поводив себе агресивно, ображав, намагався затіяти бійку. Після виклику поліції, будучи в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо автомобіля ВАЗ 210930, державний номерний знак НОМЕР_1 та поїхав ним до брата, який проживає по тій самій АДРЕСА_2 (а.с. 2,3).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду ОСОБА_1 та підпису в акті відмовився у встановленому законом порядку (а.с.4).

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З переглянутого місцевим та апеляційним судом відеозапису видно, що у вказаний у протоколі день та час, працівники поліції під`їжджають до будівлі з приводу повідомлення про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. Дружина та мати вказують, що ОСОБА_1 немає, він в стані алкогольного сп`яніння поїхав на автомобілі до свого брата, і показали куди. Патрульні разом з ОСОБА_3 знаходять даний автомобіль поблизу домогосподарства брата ОСОБА_1 , просять його підійти до службового авто. ОСОБА_3 підтверджує факт керування чоловіком ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння після вчинення домашнього насильства, показує цей автомобіль та наявні свіжі сліди руху транспортного засобу. Поліцейські пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, проте він від такого відмовляється.

Твердження апелянта про відсутність факту керування ним транспортним засобом спростовується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили безпосереднє виконання ОСОБА_1 функцій водія транспортного засобу та керування ним автомобілем ВАЗ 210930, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апеляційної скарги на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки таке направлення видається, якщо особа погоджується проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак, у даному випадку ОСОБА_1 від такого огляду відмовився.

Доводи ОСОБА_1 , в частині визнання відеозапису недопустимим доказом є безпідставними з огляду на те, що вказаний відеозапис є чітким, містить всі необхідні для кваліфікації дій правопорушника обставини. А тому в апеляційної інстанції відсутні підстави вважати даний відеозапис є недопустимим доказом. Розбіжності в часі, зафіксованому на відеозаписі і в протоколі про адміністративне правопорушення не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці виявлення транспортного засобу у вказаний в протоколі день та час.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не було безпосередньо допитано свідків під час судового засідання, а тому їх письмові пояснення не можуть бути прийняті до уваги, оскільки особи свідків були належним чином встановлені працівниками поліції, останні, надали письмові пояснення щодо обставин правопорушення, вказали на особу правопорушника, поставили свої підписи під ними, крім того їх пояснення фіксувалися на відеозапис, а тому підстав піддавати їх сумніву, в якості доказу у справі, апеляційний суд не вбачає.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Сукупність доказів, які є в матеріалах справи, підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП та не дають підстав для обґрунтованих сумнівів у зворотному. Доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції розцінюються як обраний ОСОБА_1 спосіб захисту та намагання уникнути від адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 січня 2022 року.

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша