Справа № 199/8555/22
ПОСТАНОВА

іменем України

23.12.2022 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Воробйов В.Л., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Єпік С.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

27.10.2022 року о 14-05 год. ОСОБА_1 в районі будинку №1 по вул.Бебеля у м. Дніпрі (Амур-Нижньодніпровський район), керував транспортним засобом «Suzuki Lets 2» без номерних знаків з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, та від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, суду пояснив, що транспортним засобом він не керував, працівники поліції його не зупиняли, він вийшов з двору на прохання свого знайомого ОСОБА_2 , щоб забрати шолом та придивитися за мопедом. Після приїзду поліцейських, ОСОБА_2 залишився вдома та з двору не вийшов. Про те, чий насправді мопед ОСОБА_1 працівникам поліції не сказав. Крім цього зазначає, що мопедом «Suzuki Lets 2» керував саме ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив пояснення ОСОБА_1 зазначивши, що дійсно 27.10.2022 року о 14-05 годині в районі будинку №1 по вул.Бебеля у м.Дніпро мопедом «Suzuki Lets 2» керував саме він, та приїхавши до вказаної адреси, попросив вийти ОСОБА_1 , щоб він придивився за мопедом, а сам він, побачивши поліцейських, злякався та втік з місця події, оскільки не мав посвідчення водія.

Захисник Єпік С.О. у судовому засіданні просив провадження відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, внаслідок винних дій останнього повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та об`єктивності.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №249268 від 26.05.2022 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП;

- відеозаписом, знятого на нагрудні камери відеоспостереження працівників поліції, де зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що на неодноразову пропозицію працівника поліції, щодо проходження медичного огляду у медичній установі на стан наркотичного сп`яніння та здачі певних аналізів, ОСОБА_1 протягом тривалого часу ухилявся від конкретної відповіді та не надавав такої відповіді, консультуючись при цьому по мобільному телефону. Однак згодом чітко надав свою відмову на пропозицію поліцейського від проходження огляду на стан сп`яніння. Протягом всього часу спілкування з працівником поліції, ОСОБА_1 не заперечував факт свого керування транспортним засобом «Suzuki Lets 2», який у подальшому було евакуйовано.

Згідно зі ст.251 КУпАП суду надані об`єктивні та інші безперечні докази провини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що дозволяє суду, визнати останнього винним.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До пояснень правопорушника ОСОБА_1 в частині невизнання своєї провини, суд відноситься критично, оскільки його позиція спростовується об`єктивними доказами, оцінку котрим суд дав, а невизнання ним провини в цій частині спосіб його захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була зафіксована за застосуванням технічного засобу відеозапису, що виключало необхідність присутності двох свідків.

Крім того, згідно відеозапису вбачається, що працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 про необхідність проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння саме у медичній установі та роз`яснював наслідки відмови від проходження такого огляду.

Також, з дослідженого судом відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції вбачається, що співробітник поліції неодноразово протягом тривалого часу пропонував ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі для визначення стану наркотичного сп`яніння та попереджав ОСОБА_1 , що в разі відмови на нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд виходить з того, що ОСОБА_1 вважається таким, що ознайомлений зі змістом, як ст. 130, ст. 266 КУпАП, так і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, оскільки відповідні нормативно-правові акти були офіційно оприлюднені.

Крім того, слід зазначити, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що можливо не на місці особисто працівником поліції, а виключно у закладі охорони здоров`я, після проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу, з відібранням від водія зразків біологічного середовища, після чого лікарем складається акт медичного огляду (Затверджена наказом МВС України та Міністерством здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Тому, за наявних у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння єдиним способом проведення такого огляду був огляд лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З приводу позиції ОСОБА_1 , що його працівники поліції не зупиняли, а він вийшов з двору на прохання свого знайомого ОСОБА_2 , суд звертає увагу, що згідно переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 не заперечував факт керуванням ним транспортним засобом.

Що стосується пояснень свідка ОСОБА_2 , то суд не приймає їх до уваги та вважає, що останній явно пояснення підлаштовує до пояснень ОСОБА_1 , оскільки згідно відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт свого керування транспортним засобом.

Також суд звертає увагу, що позиція сторони захисту, що « ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, він вийшов з двору на прохання свого знайомого ОСОБА_2 , щоб забрати шолом та придивитися за мопедом. Після приїзду поліцейських, ОСОБА_2 залишився вдома та з двору не вийшов», не відповідає фактичним даним, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом в районі будинку АДРЕСА_2 , що ніким не оспорюються, а при цьому останній проживає по АДРЕСА_1 , в той час згідно клопотання сторони захисту вбачається, що свідок ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , що у своїй сукупності не узгоджується з загальною позицією захисту, відповідно до фактичних даних.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 як свідок не зазначений, та за таку особу як свідок подій, ОСОБА_1 на відеозапису не повідомляє і не посилається, не зазначає, що ОСОБА_2 керував мопедом.

Суд вважає, що свої пояснення свідок ОСОБА_2 явно підлаштовує під обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , з метою побудування для останнього алібі та уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а тому є зацікавленою особою.

Що стосується складеного протоколу про адміністративне правопорушення зазначаю наступне.

Зокрема, вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який складений повноважною особою згідно вимог КУпАП, вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, та відповідний пункт Правил дорожнього руху, сформульовано звинувачення, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння стороною захисту суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення.

Мотиви ОСОБА_1 фактично ґрунтуються на незгоді з доказами за даною справою.

Суд розцінює відповідні пояснення ОСОБА_1 як усталену модель захисту від притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, розповсюджену форму таких показів та форму реалізації права на захист і бажання уникнути адміністративної відповідальності і покарання за вчинене правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що ОСОБА_1 не скоєно адміністративного правопорушення, та недійсності доказів відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. При цьому, захисник та ОСОБА_1 оцінюють і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Доводи ОСОБА_1 про свою невинуватість, викладені ним у судовому засіданні не спростовують зазначені докази, які у своїй сукупності свідчать про недотримання ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Призначаючи вид адміністративного стягнення, враховую характер і міру громадської небезпеки скоєного, особу правопорушника, те, що ОСОБА_1 не надав суду відомостей, про оскарження обставин адміністративного правопорушення та кваліфікацію його дій та не спростував факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_3 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Л.Воробйов