Провадження № 3/369/6636/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.11.2022 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 868267 від 27 вересня 2022 року вбачається, що 15 вересня 2022 року близько 08:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , собака, яка належить родичам ОСОБА_1 , нанесла тілесні ушкодження у вигляді укусу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ступінь та тяжкість яких не визначався.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 154 КУпАП .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, не визнав та пояснив, що ця собака породи «Алабай», на кличку «Тея» йому не належить, а лише він періодично приїжджає її кормити. Намагався відшкодувати потерпілим завдані збитки, однак вони відмовилися.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Диспозицією ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою повторно протягом року, а саме, ч. 1 ст. 154 КУпАП, за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях)

З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані відповідними правилами.

Відповідно до п. 7 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР затверджених 17.06.1980 року Міністерством житлово-комунального господарства, Міністерством сільського господарства, МОЗ УРСР (далі Правила), які чинні на підставі Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12.09.1991 року, власникам собак і котів дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обов`язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку.

Таким чином, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.154 КУпАП, є повторне протягом року вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 868267 від 27 вересня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП, вказано, що собака, яка належить родичам ОСОБА_1 , нанесла тілесні ушкодження у вигляді укусу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що не охоплюється ознаками об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

У диспозиції ч. 2 ст. 154 КУпАП, відсутня кваліфікуюча ознака правопорушення, у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Тобто, суть правопорушення, викладена в протоколі ВАБ № 868267 від 27 вересня 2022 року не відповідає об`єктивній стороні складу адміністративного правопорушення, зазначеного в диспозиції ч. 2 ст. 154 КУпАП, що ставлять у вину останньому, що дає підстави суду вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення та відповідно склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП

При цьому, суд зауважує, що суд позбавлений можливості з`ясувати обставини, які не зазначені в цьому протоколі.

За таких обставин, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, серед яких протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 868267 від 27 вересня 2022 року, протокол про прийняття заяви від ОСОБА_2 та її письмові пояснення, письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , результати медичного огляду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , фото завданих їм тілесних ушкоджень та розбитого мобільного телефону, довідку за підписом начальника ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП у Київські області про відсутність факту вчинення кримінального правопорушення та складення матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП, суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 154 КУпАП, підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 154 ч. 2, 245, 247 ч. 1 п. 1, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 154 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 868267 від 27 вересня 2022 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак