Справа № 297/1721/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/1004/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, громадянин України, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №393766 від 18.08.2020 та постанови судді від 30.09.2020 вбачається, що 18.08.2020 о 19 год. 38 хв. в м. Берегове по вул.Б.Хмельницького, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився черговим лікарем Берегівської ЦРЛ, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2020 та закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято незаконне рішення, а судовий розгляд справи проведено без дотримання вимог ст.ст. 7, 9, 245, 248, 268, 280 КУпАП. Постанову суду вважає необґрунтованою, а висновки викладені у ній, щодо доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на формально перерахованих матеріалах справи, яким суд ніякої оцінки не надав. Транспортним засобом не керував, а перебував поблизу автомобіля, після перевірки документів на нього було винесено постанову за ч.1 ст.126 КУпАП, однак жодних протоколів за ч.1 ст.130 КУпАП при ньому не складалось, ніяких документів він не підписував, пояснень не надавав, огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проходив,

-2-

оскільки алкогольних напоїв не вживав. Разом з тим, вказує, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020, крім іншого, було криміналізовано керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (ст.286-1 КК України), тобто, з 01.07.2020 керування транспортним засобом у стані наркотичного чи іншого сп`яніння відносилося до кримінальних проступків. Разом з тим, 17.06.2020 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ від 09.04.2020, який 03.07.2020 набрав чинності. Зважаючи на це, до водія після 01.07.2020 та до 03.07.2020 не можна було застосовувати стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в цей період адміністративної відповідальності за дане правопорушення не було передбачено. Більш того, вищевказаний Закон від 17.06.2020 має зворотну сили в часі, оскільки посилює адміністративну відповідальність, а тому застосовуватись до правовідносин, які виникли до 01.07.2020, не може. Одночасно ОСОБА_1 порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що такий строк пропущено з поважних причин, оскільки розгляд справи проведено без його участі, постанова була надіслана поза межами строку, встановленого ст.285 КУпАП, про наявність і зміст постанови судді від 30.09.2020 дізнався 25.10.2020, отримавши її поштовим відправленням.

Будучи належним чином неодноразово повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримував, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, її розгляд проведено судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 , а дані про належне виконання судом першої інстанції вимог ст.285 КУпАП у матеріалах справи відсутні, причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнаються поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване ,законне рішення.

-3-

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 393766 від 18.08.2020, зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 393766 від 18.08.2020, ОСОБА_1 18.08.2020 о 19 год. 38 хв. в м. Берегове по вул. Б.Хмельницького, керував автомобілем марки «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився черговим лікарем Берегівської ЦРЛ, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

З висновку та акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №61 від 18.08.2020, складених лікарем комунального некомерційного підприємства «Берегівська цетрнальна районна лікарня імені Бертолона Ліннера» Манайла Т.І., вбачається, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння і вміст алкоголю у видихуваному ним повітрі становив 3.5% проміле.

Цей висновок, не суперечить вимогам як ст.266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Також, при прийнятті рішення, судом першої інстанції обґрунтовано взято до пояснення ОСОБА_1 , згідно яких останній зазначив про вживання ним кількох чарок горілки та визнав факт керування транспортним засобом після споживання спиртного, розкаявся у вчиненому.

-4-

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Матеріали справи також не містять доказів про порушення поліцейським інспектором СРПП №4 Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Онах В.Я. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256,265-2,266,268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 393766 від 18.08.2020 складено у відповідності до вимог, встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 №1452/735.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, тому відносно нього був безпідставно складений протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами наявними у матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за встановлених у складеному протоколі обставин, підтверджується тим, що відносно нього працівником поліції також була винесена постанова про застосування щодо нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом з не пристебнутим паском безпеки та за відсутності посвідчення водія, копію якої долучено до апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та за наявності нескасованої у встановленому законом порядку постанови про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за фактом керування ним транспортним засобом 18.08.2020 о 19 год. 40 хв. з порушенням Правил дорожнього руху України, суд апеляційної інстанції визнає встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин встановлених судом першої інстанції при визнанні судом винуватим останього за ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо наявності підстав для скасування судового рішення та закриття провадження у справі з підстав скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки його судження побудовані на власнову тлумаченні норм Закону.

-5-

Так, з 01.07.2020 у відповідності до Закону України №2617-VIII від 22.11.2019 (дата набрання чинності-01.07.2020), статтю 130 КУпАП змінено та передбачена відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, ті самі дії, вчинені повторно,- караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років".

Одночасно, у Кримінальний кодекс України введена стаття 286-1, частина перша якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування.

Крім того, 02.07.2020 Президентом України підписано закон №720-ІХ від 17.06.2020, який скасовує зміни до КУпАП, які були внесені на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», та опубліковано 03.07.2020 у газеті «Голос України».

Комітетом Верховної Ради України (надалі Комітет) надані роз`яснення щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за №720-IX від 17.06.2020, за змістом яких з 03.07.2020, стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена».

Таким чином, судом першої інстанції дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП в редакції Закону, який діяв до 01.07.2020, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

-6-

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діяння ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону .

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2020.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2020 щодо нього,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя