ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/2294/21Головуючий у 1-й інстанції Іваницький О.Р.
Провадження № 33/817/59/22 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Жеребецької І.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 23 жовтня 2021 року близько 18 год.00 хв. на а/д М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська, керуючи транспортним засобом марки «Рено Трафік», н.з. НОМЕР_1 , знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. На місці зупинки відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі адвокат Жеребецька І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку із відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що жодний наявний в матеріалах справи доказ не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому вважає що працівники поліції безпідставно пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки він водієм автомобіля не був.

Вважає, що зміст інформації, що зазначена у протоколі ААБ№306681 від 23.10.2021 року, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки зупинки транспортного засобу, поліцейські не здійснювали, що, в свою чергу, підтверджується рапортом працівника поліції Меличко Р.Р.

Посилається на відсутність у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення підписів двох свідків, зазначених у ній, що в свою чергу ставить під сумнів їх присутність при складенні протоколу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, судом першої інстанції в повній мірі вказані вимоги закону дотримані не були.

В оскаржуваному рішенні суддя вказав про те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306681, диском, поясненнями свідків та іншими матеріалами, не розкривши їх змісту, лише перелічивши вищезгадані документи, що суперечить вимогам закону щодо мотивованості та обгрунтованості судового рішення.

Відповідно до вимог ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським з використанням технічних засобів або в разі його незгоди з результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачає притягнення винної особи до відповідальності за: керування в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп"яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із змісту постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.2.5 ПДР України- відмову водія від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Однак, розкриваючи зміст вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суд у постанові виклав лише частину процедури його огляду на стан алкогольного спяніння, визначеної ст.266 КУпАП, зокрема, що відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння поліцейськими на місці зупинки за допомогою технічного приладу, яка не становить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без подальшої пропозиції пройти такий огляд у закладі охорони здоровя.

Крім того, суд у постанові одночасно зіслався на перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння, що становить порушення вимог п.2.9 а ПДР України, чим допустив суперечливі висновки.

Суд апеляційної інстанції не може погіршити становище обвинуваченого, за відсутності апеляційної скарги сторони обвинувачення, відкорегувавши фабулу адмінправопорушення, визнаною судом доведеною, що відповідає вимогам КПК України та практиці Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії" «Михайлова проти України» ), згідно з якою ЄСПЛ не переконаний у тому, що у даному випадку наявні достатні гарантії, здатні усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду, що у світлі практики ЄСПЛ порушує §1 ст.6 Конвенції щодо дотримання вимоги безсторонності суду оскільки суд не має права перебирати на себе функцію сторони обвинувачення, що становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на вищенаведені вимоги міжнародної практики, яка є частиною національного законодавства та КПК України, аналогія якої діє у вказаній категорії справ, постанову суду про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу вказаного адмінправопорушення.

На підставі наведеного, керуючись п.1.ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Жеребецької І.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя