Справа №: 302/1252/22 3/302/762/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2022 смт Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кривка П.П., представника Служби у справах дітей Міжгірської РДА Закарпатської області Піскач Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я адміністративний матеріал (протокол серії ВАВ № 169224 від 17.10..2022 року), який надійшов з ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, пенсіонера, особи з інвалідністю І «Б» групи, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , моб. тел.: НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 452743 від 14.10.2022 року, складеного ДОП СП ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області Ворон М.М., вбачається, що 06.10.2022 року та на протязі тривалого часу ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство у сім`ї відносно своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як домашнє насильство психологічного характеру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнав та суду пояснив, що з ОСОБА_5 , яка є його колишньою дружиною, вони тривалий час не проживають, у них склалися неприязні стосунки. У 2020 році вони розлучилися, та їх малолітні діти стали проживати з матір`ю. Фактично з дітьми він не спілкується, оскільки останні до нього не приходять, не телефонують та вони не бачаться. На теперішній час він є особою з інвалідністю 1 групи, пересувається на інвалідному візку. Також вказує, що 06.10.2022 року за подіями, які йому інкримінуються, він жодного домашнього насильства по відношенню до своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вчиняв, в той день їх взагалі не бачив. Просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу та події інкримінованого йому правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка неповнолітній ОСОБА_4 , 2006 року народження, в присутності законного представника - представника Служби у справах дітей Міжгірської РДА Закарпатської області Піскач Ю.І., пояснив, що ОСОБА_1 є його рідним батьком, з яким він фактично не спілкується. Останній раз з батьком у нього була розмова влітку, біля сільського магазину, де батько на нього почав гойкати, погрожувати. Зверталися з цього приводу до правоохоронних органів, і поліцейський складав якісь документи. Щодо подій 06.10.2022 року пояснити нічого не може, оскільки в цей день батька не бачив, з ним не спілкувався.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , суду пояснила, що ОСОБА_5 є її колишнім зятем та 06.10.2022 року ОСОБА_5 продав собаку її онуки Кінтор Яни, без узгодження цього питання зі своїми дітьми, чим завдав їм психологічну травму. Також їй відомо, що до батька ОСОБА_5 його діти не ходять, з батьком не спілкуються, так як він їм погрожує, кричить на них нецензурною лайкою. З приводу подій 06.10.2022 року за її заявою до правоохоронних органів пояснює, що підставою був факт

продажу зятем ОСОБА_1 пса породи «Хаскі». Чи спілкувався ОСОБА_1 в цей день 06.10.2022 року зі своїми дітьми, їй невідомо.

Захисник адвокат Кривка П.П. просить провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу та події інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, посилаючись на ті обставини, що в судовому засіданні жодними доказами не знайшов свого підтвердження факт вчинення 06.10.2022 року ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своїх неповнолітніх дітей.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , думку захисника Кривка П.П., дослідивши у повному обсязі матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії ВАВ № 169224 від 17.10..2022 року та додані до протоколу матеріали, приходжу до наступних висновків.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Як зазначалося вище, за складеним протоколом серії ВАВ № 169224 від 17.10..2022 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, зокрема, за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Системний аналіз національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. За відсутності вищеописаних дій та наслідків, відсутня об`єктивна сторона вказаного адмінправопорушення.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

При цьому, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Водночас, слід зазначити, що конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку в судовому засіданні жодними доказами не підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 06.10.2022 року домашнього насильства відносно своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Проте, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 Закону України № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Та у цьому випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст взагалі не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом "поза розумним сумнівом", а відтак, ці доводи грунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст.62 Конституції України.

Інакше кажучи, з фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю неповнолітнім особам.

В порушення норми ст.251 КУпАП до матеріалів справи не було долучено жодних допустимих та належних доказів, на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 169224 від 17.10.2022 року.

В свою чергу, з метою надання належної правової оцінки діям учасників конфліктної ситуації не можна посилатися виключно на суб`єктивні припущення одного із учасників конфлікту. Такі показання можуть бути взяті до уваги лише з іншими допустимими доказами, яких суду не було надано.

Таким чином, за відсутності вказаних елементів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, встановивши в судовому засіданні, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи, що судом не прийнято постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення відповідно до ст.40-1 КУпАП, крім того, ОСОБА_1 на даний час є особою з інвалідністю І «Б» групи, загального захворювання, що підтверджується наданою в судовому засіданні довідкою МСЕК серії АВ № 0007886 від 12.12.2019 року, строком дії до 01.01.2023, а тому судовий збір з нього не стягується.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.40-1,173-2, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. Сидоренко