Справа № 559/3458/22
Номер провадження 3/559/1752/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року місто Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В. розглянувши матеріали, які надійшли від Дубенського РВП ГУНП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , ВПО проживає за адресою АДРЕСА_1 , згідно протоколу перебуває у декретній відпустці, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

гр.. ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст.. 150 СК України обов`язків щодо виховання, забезпечення необхідних умов проживання своїх чотирьох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , 2014 р.н., ОСОБА_3 , 2017 р.н., ОСОБА_4 , 2020 р.н. та ОСОБА_5 , 2022 р.н., а саме, 24.11.2022 близько 17 год. залишила своїх дітей на батьків, не турбувалася про них, не забезпечила продуктами харчування за адресою АДРЕСА_1 .

В судове засідання порушниця не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , згідно якої, вона просить розгляд справи проводити за її відсутності, вину визнає(а.с.19).

За наведених обставин, є можливим розглянути справу у відсутності порушниці, на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенню ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази як кожен окремо, та і в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №133780 від 26.12.2022(а.с.2), складено уповноваженою на такі дії особою Дубенського РВП ГУНП в Рівненської області у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. Оскільки даний протокол ґрунтується на інших матеріалах справи, суд визнає його також належним доказом вини правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Окрім того вина ОСОБА_1 підтверджується в повній мірі матеріалами справи, зокрема:

-копією рапорту про реєстрацію події (а.с.3);

-заявою ОСОБА_6 від 26.12.2022 (а.с.4);

-поясненнями ОСОБА_6 від 26.12.2022, ОСОБА_7 від 26.12.2022, ОСОБА_1 від 26.12.2022(а.с.5,6,7);

-копією акту обстеження умов проживання від 14.12.2022(а.с.14);

-копією заяви ОСОБА_6 від 12.12.2022(а.с.16).

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 184 КУпАП, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При обранні виду та розміру стягнення судом враховується відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення, їх наслідки, а також ступінь винності у їх вчиненні.

Враховуючи фактичні дані, обставини встановлені при розгляді справи, дані про особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, оцінивши докази, з метою здійснення заходів, спрямованих на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, та виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України, суд дійшов висновку про накладення на правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП на правопорушника необхідно покласти сплату судового збору.

Керуючись ч. 1 ст. 184, ст. ст. 283, 284, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та призначити їй адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , судовий збір в дохід держави в сумі 496(чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Згідно ч.2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя Р.В.Ралець