Справа 729/384/19
3-в/729/1/22 р.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 р. суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Булига Н. О., за участі секретаря Романченко С.С., розглянувши клопотання (подання) адвоката Такташова Олексадра Яковича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Такташов О. Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з поданням про вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення.

В поданні зазначено, що 20.05.2019 року постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області у справі №729/384/19 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді 120 годин суспільно-корисних робіт. Вказана постанова набрала законної сили та була скерована для виконання до Бобровицького РС філії ДУ "Центр пробації" у Чернігівській області 04 червня 2019 року.

22.12.2021 від представника Бобровицького РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Березовський В. В. дізнався про те, що вищезазначена постанова перебуває на виконанні та 22.12.2021 отримав повідомлення «виклик» до уповноваженого органу з питань пробації на 14.01.2022. Отже, станом на 24.12.2021 постанова Бобровицького районного суду від 20.05.2019 перебуває на виконанні у Бобровицькому РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області та до цього часу залишається не виконаною.

Адвокат Такташов О. Я. зазначає, що причиною невиконання постанови є бездіяльність працівників Бобровицького РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, а також необізнаність ОСОБА_1 про необхідність відбування покарання. Зважаючи на викладене, адвокат вважає, що є підстави для звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення та застосування при вирішенні даного питання аналогії закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Адвокат Такташов О.Я. та ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися. Від адвоката надійшла заява у якій він просить провести судове засідання без їх участі у зв`язку із незадовільним станом здоров`я ОСОБА_1 .

Представник Бобровицького РВ Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, хоча повідомлені належним чином про дату, місце та час судового засідання.

Представник Бобровицького РС філії ДУ "Центр пробації" у Чернігівській області також у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату, місце та час судового засідання.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Повідомлена належним чином про дату, місце та час судового засідання.

Дослідивши матеріали подання, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, що визначено ст.298 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді 120 годин суспільно- корисних робіт.

Вказана постанова набрала законної сили та 13.06.2019 року прийнята Бобровицьким РС філії ДУ "Центр пробації" у Чернігівській області до виконання.

Як видно із матеріалів клопотання, ОСОБА_1 отримав виклик до Бобровицького РС філії ДУ "Центр пробації" у Чернігівській області 29.12.2021.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ, належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені в ст.80 КК України, яка регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч.1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини (ЄСПЛ) при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як відомо, ЄСПЛ за певних умов поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Прикладом такого застосування може слугувати справа «Лучанінова проти України», в якій ЄСПЛ за скаргою заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку, розцінив це правопорушення як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке було порушено, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Щодо вказаної безстроковості виконання постанов по справі про адміністративне правопорушення сказано і в рішенні Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, згідно якої КСУ тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Крім того, необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій. Зокрема, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Судом встановлено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт своєчасно надіслана на виконання до органу пробації. Проте, через об`єктивні причини, а саме через бездіяльність працівників Бобровицького РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області та необізнаність ОСОБА_1 про необхідність відбування стягнення, постанова протягом більш ніж двох років виконана не була. Представником Бобровицького РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області до суду не було надано жодних заперечень щодо клопотання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно- корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Виходячи із викладеного та неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 слід звільнити від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись п.п.13.13., 13.14. Порядку виконання адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 19.03.2013 року №474/5, ст. 80 КК України, ст. ст.23, 298, 303, 304, 305 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання адвоката Такташова Олексадра Яковича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення - задовольнити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , звільнити від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт накладеного постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області за ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 20 травня 2019 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Бобровицького районного суду Н. О. Булига