Провадження № 3/761/4013/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року місто Київ

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва Ковтуненко В.О., за участю прокурора Дяченка В.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка працює суддею Печерського районного суду міста Києва

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/18/22 ОСОБА_1 будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону, несвоєчасно повідомила Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у зв`язку з отриманням 28 січня 2021 року доходу (заробітної плати за основним місцем роботи) на суму 181521,66 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2021 року, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 52 Закону.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставинами, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнала та пояснила, що умислу на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП вона не мала, несвоєчасність подання декларації викликана тим, що Рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року № 13 г/2020, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 6. 8 частини першої статті 11, пункти 1, 2, 6-10-1, 12,12-1 частини першої, частини другу - п`яту статті 12, частину другу статті 13, частину другу статті 13-1, статтю 35, абзаци другий, третьої частини першої статті 47, статті 48-51, частини другу, третю статті 52, статтю 65 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 р. № 1700-VII із змінами; статтю 366-1 Кримінального кодексу України; які втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Згідно із зазначеним Рішенням Конституційного Суду України, особи, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у тому числі, судді не зобов`язані були повідомляти про суттєві зміни у майновому стані, а НАЗК припинило доступ до публічної частини Реєстру декларацій, роботу НАЗК було заблоковано. Дізнавшись, що Реєстр декларацій відновив роботу ще 30 грудня 2020 року, вона одразу подала декларацію (повідомлення) про суттєві зміни у майновому стані, оскільки умислу на приховання інформації стосовно нарахованої їй заробітної плати за основним місцем роботи у неї не було, в тому числі не переслідувала будь-який корупційний інтерес. На її думку, у протоколі про адміністративне правопорушення органами НАЗК не зазначено мотиви щодо невчасного повідомлення ОСОБА_1 про отриману заробітну плату за основним місцем роботи. Крім того, послалася на порушення строків складання протоколу про адміністративне правопорушення. Враховуючи викладене просила суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши прокурора, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 47-01/18/22 від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону, несвоєчасно повідомила Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у зв`язку з отриманням 28 січня 2021 року доходу (заробітної плати за основним місцем роботи) на суму 181521,66 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2021 року, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 52 Закону.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, крім іншого, суд враховує відсутність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з урахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Так, правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Київського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року у справі № 761/34041/18, від 31 січня 2018 року у справі № 752/15993/17, від 05 лютого 2018 року у справі 758/8717/17.

Разом із тим, у справі відсутні достатні докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували умисел ОСОБА_1 на несвоєчасне повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Як убачається за матеріалів справи, ОСОБА_1 не приховувала отриманий 28 січня 2021 року дохід, а саме: заробітну плату за основним місцем роботи на суму 181521,66 грн., про що свідчить подання нею до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації 28 лютого 2021 року.

При цьому, як у своїх поясненнях від 20 квітня 2022 року, наданих НАЗК, так і в судовому засіданні ОСОБА_1 послідовно стверджувала про те, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року № 13 г/2020, особи, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у тому числі, судді не зобов`язані були повідомляти про суттєві зміни у майновому стані; роботу НАЗК було заблоковано та припинено доступ до публічної частини Реєстру декларацій. Дізнавшись, що Реєстр декларацій відновив роботу вона одразу подала декларацію (повідомлення) про суттєві зміни у майновому стані, оскільки умислу на приховання інформації стосовно нарахованої їй заробітної плати за основним місцем роботи у неї не було, в тому числі не переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Вказані обставини у своїй сукупності, на думку суду, спростовують умисел ОСОБА_1 на приховування отриманого доходу. Корисливого мотиву чи мети приховати відомості, які підлягають декларуванню, у діях ОСОБА_1 суд не вбачає.

Отже, у даному випадку відсутність у ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 172-6, 245, 247, 251, 252, 278, 280 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172- 6 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя В. О. Ковтуненко