Справа № 484/1682/22
Провадження № 3/484/843/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2022 року м.Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Мельничук О.В., при секретарі Голубковій Н.М., розглянувши справу, яка надійшла до суду 15.06.2022 року від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ААБ №089459 від 12.06.2022 року, 12.06.2022 року о 20.59 год. в с. Кінецьпіль по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував т.з «Ford Transit» н/з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, в установленому законодавством порядку відмовився присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав письмові пояснення, згідно яких своєї вини не визнав, вказуючи, що він не допускав порушень ПДР України та не вчиняв вищевказаного адміністративного правопорушення, оскільки взагалі не керував автомобілем, а вийшов з будинку до автомобіля. Так, 12.06.2022 року він дійсно вживав спиртні напої та знаходився вдома по вул. Центральна 1 в с.Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області. В той день автомобіль він надав в користування родичам, які приблизно о 9 год. вечора приїхали повернути йому автомобіль та залишили його біля воріт двору будинку. Коли він вийшов з двору, щоб забрані ключі від авто з документами, які були в автомобілі, в цей час до нього під`їхав патрульний автомобіль поліції та поліцейські повідомили йому, що в них є підозра, що в нього є ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти освідування для встановлення стану сп`яніння, на що він відповів, що керування автомобілем не здійснював та попросив надати докази, які підтверджують факт керування ним авто. Так як, працівники поліції відмовились надати йому докази які підтверджують факт керування ним автомобілем, хоча він наполегливо наголошував їм на тому, що автомобілем не керував, при цьому навіть не намагалися встановити особу, яка керувала його автомобілем, то він відповідно від проходження огляду на стан сп`яніння та підписання протоколу відмовився, оскільки водієм не був, при цьому поліцейські здійснювали відео фіксацію на мобільний телефон, а не на нагрудну камеру, як того вимагає закон. Також ОСОБА_1 просив розглянути справу без його участі та закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивною стороною правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тощо.

Так в протоколі зазначено, що 12.06.2022 року о 20.59 год. в с. Кінецьпіль по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував т.з «Ford Transit» н/з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). ОСОБА_1 від підпису в протоколі та дачі будь-яких пояснень відмовився.

ОСОБА_1 в особі уповноважених органів Національної поліції ставиться у провину порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, яка передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакція.

Отже лише, керування водієм транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Так, наявні в матеріалах справи докази не містять об`єктивних даних, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).

Надані до суду матеріали, як докази винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП містять протокол ААБ №089459 від 12.06.2022 року в якому зазначено, що до нього додається відео, а також CD-R диск доданий до нього.

Згідно судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, з переглянутих в судовому засіданні відеоматеріалів, не вбачається факту керування ОСОБА_1 автомобілем 12.06.2022 року о 20.59 год., як зазначено у протоколі, так як такий на даному відео відсутній. Крім того, не містить вказаний доказ і запису зупинки працівниками поліції вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Разом з тим з відео №1 вбачається, що автомобілем керувала особа, яка була одягнена в темний одяг, тоді як з відео №2 вбачається, що ОСОБА_1 був одягнений в білий одяг та пояснював працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом і просив надати докази протилежного, однак на його пояснення на його пояснення працівники поліції не зважали. За таких обставин, вказані відеоматеріали, фактично підтверджують пояснення ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом.

З протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, надання пояснень та підписання протоколу відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Однак письмові пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 суд не бере до уваги, оскільки вони не стосуються об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, так як вони не підтверджують факту керування ОСОБА_1 автомобілем 12.06.2022 року о 20.59 год., як зазначено у протоколі.

Вина особи має бути доведена беззаперечно і не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, відповідно до викладеного, а саме із пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеоматеріалів та перевірених у судовому засіданні матеріалів справи, однозначно не слідує, що ОСОБА_1 в дійсності було вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, і це не спростовується вищенаведеними доказами справи.

Будь-які інші докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи те, що при розгляді справи доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема не недоведеності того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійсно керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відсутності будь-яких інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, вина особи не може встановлюватися тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає що необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ст.247 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: підпис. О.В. Мельничук