Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бортніка О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2022 року,

ВСТАНОВИВ

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 грн. судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 18.11.2021 року о 00:05 год, в м. Луцьку на вул. Гнідавській, 63 керував транспортним засобом Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога, про що складено відповідний висновок № 697 від 18.11.2021 року, чим останній порушив вимог п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КупАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права та у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи просить її скасувати.

В апеляційній скарзі також ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2022 року. Вказує, що оскаржувана постанова була постановлена без участі його як особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, так і без участі його захисника. Окрім цього захисником Сидоруком П.С. було подано клопотання про відкладення судового розгляду, однак суд першої інстанції продовжив розгляд адміністративних матеріалів у відсутності вищевказаних осіб, чим, на думку апелянта, допустив порушення його права на захист.

Так як ні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і її захисник не були присутні під час судового розгляду, копію оскаржуваної постанови, зі слів апелянта, останній отримав лише 08.09.2022 року, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2022 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Бортнік О.Ю., який не заперечував про розгляд матеріалів справи у відсутності ОСОБА_1 та пояснив, що, зі слів його підзахисного, оскаржувана постанова протягом трьох місяців перебувала у поштовій скринці, у зв`язку з чим просив поновити строк на апеляційне оскарження, а вимоги апеляційної скарги задовольнити повністю, приходжу наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до практики Європейського суду, здійснені поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів, дії, в тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій юридично нікчемними.

Як убачається із змісту оскаржуваної постанови, судовий розгляд адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 відбувся 31 травня 2022 року у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника. Захисником Сидоруком П.С. подавалось клопотання про відкладення судового засідання.

Відповідно до матеріалів справи судове засідання неодноразово відкладалось саме з підстав надходження клопотань захисника щодо неможливості прибуття ОСОБА_1 та його самого на судовий розгляд з різних підстав. Так, клопотання захисника про відкладення розгляду справи від 02.05.2022 та 30.05.2022 є аналогічними, в яких вказується, що ОСОБА_1 не може прибути на судовий розгляд у зв`язку перебуванням у відрядженні з межами Волинської області, а адвокат Сидорук П.С. - у зв`язку перебуванням за межами території України. Однак матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували обставини викладенні у вказаних клопотаннях, як про це вірно зазначено в оскаржуваній постанові.

Також матеріали справи стверджують, що ОСОБА_1 кожен раз був належним чином повідомлений про дати та час судових засідань.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до конверту апеляційна скарга ОСОБА_1 була надіслана засобами поштового зв`язку 16 серпня 2022 року, тобто з пропуском строку, який передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Слід зауважити, що розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення апелянта, чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно, подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

Посилання ОСОБА_1 про розгляд справи судом першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без його участі, на переконання суду, не є такими, що унеможливило подачу ним апеляційної скарги у строки визначені ч.2 ст.294 КУпАП, оскільки останній належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, яке відбулось 31 травня 2022 року.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що наведені у поданій апеляційній скарзі доводи не дають підстав вважати строк апеляційного оскарження постанови судді пропущеним із поважних причин.

Приписами ч. 2 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пропустив строк апеляційного оскарження судового рішення, і хоча порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, проте не зазначив поважних причин пропуску цього строку, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, та повертає апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Відмовити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2022 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинськогоапеляційного суду П.П. Борсук