Справа №538/2178/21
Провадження по справі №3/538/21/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Лохвиця

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Зуб Т.О., розглянувши матеріал, який надійшов з Відділення поліції № 2 Миргородського РВП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бодаква, Полтавської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 184 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує передбачені законодавством обов`язки щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у результаті чого, остання самостійно пішла з дому і не повернулася, та була розшукана 08.12.2021 року працівниками поліції у м. Заводське, Миргородського району, Полтавської області.

За вказаним фактом 22.12.2021 року ВП № 2 Миргородського РВП в Полтавській області був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 134745.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Причини неявки суду невідомі.

Згідно положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги доправ, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

З отриманих судом матеріалів, в тому числі даних протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про факт складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та подальший розгляд справи в суді.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Дослідивши всі докази в сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки її вина повністю і об`єктивно встановлена матеріалами адміністративної справи, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 2), письмовими поясненнями: ОСОБА_2 (а.с. 3), ОСОБА_1 (а.с. 4), ОСОБА_3 (а.с. 5-6), постановою про закриття кримінального провадження від 09.12.2021 року (а.с. 7)

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, обставини, які відповідно до ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до що ОСОБА_1 слід піддати адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 184 КУпАП у вигляді штрафу, оскільки це стягнення за встановлених обставин є необхідним і достатнім для перевиховання правопорушника та попередження вчинення нових подібних правопорушення.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» (на день надходження справи до суду- 24.12.2021р.), розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становив 2270 гривень, тобто, розмір судового збору буде складати 454,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 40, 184, 283-285, 289, 291, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності та застосувати до неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Штраф стягнути до держбюджету на розрахунковий рахунок (IBAN): UA0016610, отримувач ГУК Полтавська обл./тг м. Лохвиця/21081100, , банк отримувача- Казначейство України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави (одержувач платежу: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, п. 5 таблиці ставок, ПІБ платника судового збору) судовий збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови- не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, роботи або за місцезнаходженням її майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя: Т.О. Зуб