Справа № 347/1581/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю.С., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Косівського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

12.09.2022 року до Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Так, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 110986 від 09.09.2022 року.

У протоколі викладений опис установлених обставин такого змісту:

« 09.09.2022 року о 15:00 год. в с. Старі Кути по вул. Колгоспна, водій керував транспортним засобом HONDA DIO без номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота та нестійка вимова, почервоніння очей та обличчя. Згідно протоколу медичного огляду № 71, водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, 12.09.2022 року до Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. Так, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 110987 від 09.09.2022 року, згідно з яким 09.09.2022 року о 15 год. 10 хв. в с. Старі Кути по вул. Колгоспна керував скутером Honda Dio, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та скоїв наїзд на металеву огорожу. При ДТП т/з Honda Dio отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не керував ніяким транспортним засобом Honda, у той день вживав алкогольний напій, мав при собі велосипед та знаючи правила ПДР України не здійснював рух на ньому. Щодо складення протоколів про адміністративне правопорушення, один з них за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, - вину свою категорично заперечив, так як не здійснював рух на т/з, за ст. 124 КУпАП вину також не визнав, та пояснив, що ідучи додому по узбіччю дороги з велосипедом, перечепився за нього та впав у кювет.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши в сукупності всі докази, доходжу висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.

Так, в матеріалах справи, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення наявні:

- копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №110987 від 09.09.2022 року за ст.124 КУпАП України. (а.с. 2)

- результат аналізу № 71 від 09.09.2022 року Косівської «ЦРЛ», згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, 2,15 проміле. (а.с. 3)

- копія письмового пояснення працівника поліції ОСОБА_2 (а.с. 5)

- письмовий рапорт працівника поліції М.І. Яремина. (а.с. 6)

рапорт Косівського ВП ГУНП, щодо повідомлення про ДТП. (а.с. 7)

- диск з відеофайлом з нагрудної камери працівника поліції та світлиною паспортних даних ОСОБА_1 (а.с. 8);

До матеріалів справи також додано копію постанови про накладення адміністративного стягнення, серії БАБ № 312699 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП України. (а.с. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Аналізуючи викладені норми стає зрозумілим, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно встановити та беззаперечно довести факт керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи дотримались працівники поліції усіх процедур оформлення матеріалів адміністративної справи, в іншому випадку у діях особи, якій пред`явлено таке обвинувачення, буде відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З метою дослідження усіх доказів по справи, Косівський районний суд витребовував інформацію про медичний огляд ОСОБА_1 у КНП «Косівська ЦРЛ» та викликав ОСОБА_2 , - фельдшера карети швидкої медичної допомоги, який надавав першу медичну допомогу ОСОБА_1 .

Також до матеріалів справи було додано відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, як доказ адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд дослідивши матеріали справи встановив, що працівниками поліції не було дотримано всіх необхідних реквізитів встановлених ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

На відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції встановили особу ОСОБА_1 та повідомили на підставі чого, щодо нього будуть складати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП України. Відеозапис триває 44 секунди.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, згідно аналізу № 71 Косівської «ЦРЛ», результат 2,15 %. ОСОБА_1 ствердив, що впав із т/з - велосипеда, однак немає будь- якого підтвердження, що ОСОБА_1 керував 09.09.2022 року транспортним засобом (HONDA DIO, велосипедом) у стані алкогольного сп`яніння, тобто рухався на транспортному засобі (велосипеді). Сам відеозапис фіксує складання адмінматеріалів за ст. 124 КупАП України. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, які мали б бути обов`язково залучені при оформленні адмінматеріалів у разі відсутності портативного пристрою (бодікамери) працівника поліції. У матеріалах справи відсутні докази, щодо виду транспортного засобу яким, як зазначає працівник поліції, керував ОСОБА_1 .

В судове засідання викликався свідок фельдшер який надавав медичну допомогу ОСОБА_1 , та який би міг дати пояснення, щодо обставин події, що мала місце 09.09.2022 року. Однак такий в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Відеозапис не тривалий по часу та не містить відеофіксацій всіх необхідних обставин для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Суд звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Лише чітке дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законність їх дій та допустимості висновків, викладених у протоколі, як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, та чи дійсно така особа згідна та (або) відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства, покладено на працівника поліції як на суб`єкта владних повноважень.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

За вказаних вище обставин, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суб`єктом правопорушення є учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному (абз. 87 п. 1.10 Правил дорожнього руху). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

До протоколу серії ААД № 110987 від 09.09.2022 року, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні:

- копія карти виїзду швидкої медичної допомоги № 264 від 09.09.2022 року. (а.с. 17-18)

копія результату аналізу № 71 від 09.09.2022 року Косівської «ЦРЛ», про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, 2,15 проміле. (а.с. 19)

- схема місця ДТП, яка сталася 09.09.2022 року в с. Старі Кути, вул. Колгоспна. (а.с.20);

- письмові пояснення ОСОБА_2 (фельдшера - свідка), який прибув першим на кареті швидкої медичної допомоги на місце події. (а.с. 22)

- копія рапорта Косівського районного ВП ГУНП в Івано- Франківській області. (а.с. 23)

Також до матеріалів справи додано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 110986 від 09.09.2022 року за ч.1 ст. 130 КупАП та копію постанови про накладення адмінітративного стягнення серії БАБ № 312699 від 09.09.2022 за ч. 2 ст. 126 КУпАП року відносно ОСОБА_1 (а.с. 16, 21)

У п. 12.1 Правил дорожнього руху зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вказаний пункт відноситься до водії які керують транспортним засобом. В той же час, ні матеріалами справи, ні відеозаписом з боді камер, не встановлено факту керування ОСОБА_1 саме транспортним засобом. ОСОБА_1 катеригорично заперечував керування транспортним засобом, а стверджував, що керував велосипедом. Суд, зауважує, що велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому. Відповідно до правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. В той же час в протоколі ОСОБА_1 ставиться в порушення вимоги пункту 12.1. ПДР, що стосуються саме водіїв, а не велосипедистів. За відсутності доказів керування ОСОБА_1 саме транспортного засобу, суд не вбачає підстав, притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, оскільки відсутні підстави вважати, який саме пункт правил дорожнього руху порушив ОСОБА_1 , як велосипедист.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак до протоколу, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, уповноваженою особою не було надано належних та допустимих доказів, зокрема, щодо пошкодження транспортного засобу та спричинення суспільно-шкідливих матеріальних наслідків. Це і підтверджується наданими поясненнями у судовому засіданні ОСОБА_1 та відеозаписом на якому останній ствердив, що впав з велосипеда, однак не зазначив чи здійснював рух ньому та пошкодив металеву огорожу.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в законодавчих актах України, зокрема, в КПК України, в ст. 17 якого зазначається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частина 2 ст. 251 КУпАП закріплює обов`язок осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, збирати докази.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться в абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, враховуючи докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 110987 від 09.09.2022 року, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність події, а в діях ОСОБА_1 - складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Ю. С. Кіцула