Справа № 301/372/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю секретаря судових засідань Чейпеш С.І., прокурора Юсипа В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/82/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Микити М.Ф. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.03.2019.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Мукачево, мешканець АДРЕСА_1 , працюючий майстром лісу в ДП «Берегівське ЛГ», визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення №74 від 14.02.2019 та постанови судді від 05.03.2019 вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду майстра лісу Берегуйфалівського лісництва ДП «Берегівський ЛГ», будучи відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, оскільки 29.12.2017 ОСОБА_1 було здійснено продаж нерухомого майна, а саме, земельної ділянки, загальною площею 0,4487 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в контурі № НОМЕР_1 на території Іршавської міської ради громадянину ОСОБА_3 , отримавши дохід в сумі 90278 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі, захисник - адвокат Микита М.Ф. вказує на те, що справу суд розглянув без повідомлення та участі ОСОБА_1 , не маючи відомостей про його особу, про його попередження, ознайомлення його з протоколом про адміністративне правопорушення. Зауважує, що ОСОБА_1 був ознайомлений не з ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», а, як зазначено у підписаному ним «Попередженні», із Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011, який втратив чинність 01.09.2016. Зазначає, що протокол про адміністративне

-2-

правопорушення містить суттєві розбіжності щодо розрахунку отриманого доходу і неправильно визначає дату виявлення правопорушення, якою, на її дімку, слід вважати не 14.02.2019, а, що найменше 11.12.2018, коли про нього стало відомо Управлінню захисту економіки в Закарпатській області. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 14.06.2019 строк на апеляційне оскарження постанови судді Іршавського районного суду від 05.03.2019 захиснику поновлено.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Микита М.Ф. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процессу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Микити М.Ф., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Заслухавши доводи прокурора Юсипа В.В., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280,283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.172-6 КУпАП, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані - тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

-3-

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті «б» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстру) та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використання програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні в матеріалах справи докази та, виходячи з встановлених обставин, дійшов правильного висновку про те, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.172-6 КУпАП як неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду майстра лісу Берегуйфалівського лісництва ДП «Берегівський ЛГ», будучи відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язаний був повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №152147887 від 09.01.2019, ОСОБА_1 29.12.2017 було здійснено продаж нерухомого майна, а саме: земельної ділянки загальною площею 0,4487 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в контурі № НОМЕР_1 на території Іршавської міської ради, громадянину ОСОБА_3 , за яку ОСОБА_1 отримав дохід в сумі 90278 грн.

Згідно з частиною другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року,

-4-

зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Враховуючи, що сума отриманого доходу від продажу земельної ділянки перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, встановлених на 01.01.2017 (80000 грн.), у ОСОБА_1 на виконання вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», виник обов`язок у десятиденний термін з моменту продажу майна, письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у його майновому стані.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що в порушення вказаних вимог Закону, ОСОБА_1 отримавши від продажу земельної ділянки, який перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, не повідомив про це у період з 30.12.2017 по 07.01.2018 Національне агентство з питань запобігання корупції, що свідчить про порушення ним вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

За таких обставин суд першої інстанції за наведених у постанові доказів у їх сукупності правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Не зважаючи на заперечення в апеляційній скарзі захисником вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП , його винуватість доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом №74 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 14.02.2019; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_1 був попереджений про наявність спеціальних обмежень згідно Закону України «Про засади запобігання і протидію корупції» від 07.04.2011, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки інші види декларацій ним подавались вчасно. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і положення ст.68 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що старший оперуповноважений міжрайонного відділу №1 Управління захисту економіки в Закарпатській області ДЗЕ НП України Мевша Ю.Л. була упередженою при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення чи фальсифікації протоколу і, що вона зацікавлена у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, відповідно, під час розгляду справи місцевим та апеляційним судами, у зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що старший оперуповноважений ОСОБА_4 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень.

-5-

Доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення містить суттєві розбіжності щодо розрахунку отриманого доходу, який на думку сторони захисту, вираховується в мінімальних заробітних платах, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язання суб`єкта декларування про повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані настає у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року.

Станом на січень 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 1600 грн., відповідно 50 прожиткових мінімумів 80000 грн., тому отриманий ОСОБА_1 дохід у розмірі 90278 грн. потребував здійснення додаткових заходів фінансового контролю, передбачених ч.2 ст.52 вказаного вище Закону.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції, усі докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП. Обставини, що мають значення для вирішення справи судом правильно встановлено та надана їм належна і відповідна оцінка. Порушень вимог ст.ст.279, 280 КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції не допущено.

Таким чином, фактичні обставини справи судом першої інстанції встановлені правильно, висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах.

Обставини, що виключали б провадження у справі з підстав відсутності події і складу зазначеного правопорушення наведених в апеляційній скарзі захисника Микити М.Ф. не знаходять свого підтвердження.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Микити М.Ф. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.03.2019 щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя