Справа № 463/5591/22 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 33/811/1493/22 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Маліцького Дмитра Вікторовича захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2022 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 496 грн 20 коп. судового збору.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 21 липня 2022 року о 23 год. 11 хв. у м. Львові на вул. Зелена, 118, керував автомобілем Skoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку із застосуванням спеціального технічого приладу Alcotest Drager ARHE -0212 та результатом у 1,39% проміле згідно з тестом № 1949.

На вказану постанову адвокат Маліцький Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обгрунтування вказує про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки справу розглянуто не уповноваженим судом. Порушення правил підсудності є істотним порушенням процесуального законодавства та підставою для скасування судового рішення.

Зазначає, що суду не надано належних та допустимих доказів того, що апелянт керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вказує про те, що проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейським не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.

Вважає, що відеозапис є неналежним та недопустимим доказом у справі,оскільки такий не додано поліцейським у повній мірі, який має бути безперервний.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Маліцький Д.В., належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, однак в судове засідання, призначене на 23.12.2022 на 11 год 00 хв не прибули. Про поважність причин неявки в судове засідання суду апеляційної інстанції не повідомили.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Так, практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, перевіривши наявні матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 076255 від 21.07.2022 (а.с.2); результаті тестування за допомогою технічного пристрою «Drager» на стан сп`яніння, яким встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 1,39 ‰, який підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності без будь-яких заперечень чи застережень(а.с.1); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, результат огляду на стан сп`яніння: 1,39 ‰(а.с.4); відеозаписі події(а.с.3); рапорті інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Лань М. від 21.07.2022(а.с.5), які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким забезпечені працівники поліції, з дотриманням вимог Інструкції. Результат тесту, становив 1,39‰, що підтверджується також відповідною роздруківкою, яку ОСОБА_1 засвідчив підписом.

При апеляційному розгляді не встановлено, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні освідування у медичному закладі.

Окрім цього, як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до даних якого огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу Alkotest Drager 6820 ARHЕ-0212 у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,39 ‰. У графі з результатами згоден наявний підпис ОСОБА_1 , що свідчить про згоду останнього з вказаним результатом (а.с.4).

Покликання апелянта в підтвердження своїх доводів на відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки зазначений документ не складався в зв`язку з проходженням огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager».

Таким чином, відсутність у справі складеного поліцейським направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння не є свідченням порушення порядку доказування фактичних обставин адміністративного правопорушення, за яке останній притягається до відповідальності, та не спростовує законність проведення огляду за допомогою приладу Drager Alcotest 6820.

Відтак, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції були допущені порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки, згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП, направленню до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння підлягає лише той водій, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або не згоден із його результатами, чого не було у даному випадку.

Щодо твердження апелянта, що суду не надано належних та допустимих доказів того, що апелянт керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки як вбачається з відеозапису події ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо відеозапису події від 21 липня 2022 року, про які зазначає захисник у своїй апеляційній скарзі, слід зазначити наступне.

Інструкцією «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер» № 100 від 3 лютого 2016 року, за якими визначено, що нагрудна відеокамера активується поліцейськими, так як не має постійного джерела живлення, та не передбачає зберігання відеозйомки, проведеною такою камерою в одному файлі, та противагу відеореєстратору, що встановлюється на службовому транспортному засобі у відповідності до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, за якою визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка цим реєстратором, є безперервною до її завершення.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння на приладі Драгер, результат тесту 1,39 ‰ (файл clip-0, clip-1). При цьому жодних заперечень щодо справності приладу Драгер чи незгоди з таким результатом ОСОБА_1 не висловлював.

Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеофіксація події здійснювалась не повністю, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та його результати.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 076255 від 21.07.2022 оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства, і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані якого узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.

Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 076255 від 21.07.2022 ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його підпис, проставлений у відповідних графах. У графі Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено: від пояснень відмовився (а.с.2).

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Оскільки, ОСОБА_1 , 21 липня 2022 року о 23 год 11 хв у м. Львові на вул. Зелена, 118, керував транспортним засобом Skoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки, за допомогою приладу Alcotest Drager ARHE - 0212, тест № 1949, результат позитивний - 1,39‰ проміле, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що згідно з висновком колегії суддів Верховного суду у справі № 490/10025/17 від 19 травня 2020 року, розгляд справи судом внаслідок помилкового визначення територіальної підсудності не свідчить про порушення права засудженого на розгляд справи законним складом суду, якщо ця помилка не була виявлена до початку судового розгляду, тому навіть якщо погодитися з тим, що кримінальне провадження було помилково направлено до Галицького районного суду м. Львова, розгляд справи цим судом не свідчить про порушення права засудженого на розгляд справи законним складом суду, відтак доводи захисника про те, що справу розглянуто не уповноваженим судом, апеляційний суд вважає безпідставними.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 , відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та є безальтернативним.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Маліцького Дмитра Вікторовича захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук