Справа № 748/2528/21 Головуючий у 1 інстанції Парфененко Я.О.
Провадження № 33/4823/37/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі:

захисника-адвоката - Цирулевського Р.О.,

особи, що притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника-адвоката Цирулевського Р.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Оскаржуваною постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючий: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Суд встановив, що ОСОБА_1 03 жовтня 2021 року о 09 годині автодорозі Березна-Бігач 8 км керував транспортним засобом «ЗАЗ 110557» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеним рішенням стороною захисту було подано в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції до розгляду справи підійшов формально, так як не прийняв до уваги доводів з приводу того, що:

-зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було здійснено працівниками поліції безпідставно, тобто незаконно;

- ОСОБА_1 не було роз`яснено працівниками поліції його прав, в разі незгоди з результатом приладу «Драгер», тобто не пояснили, що за таких умов огляд може бути проведений в медичному закладі;

-відеоматеріал не може бути прийнятий судом до уваги як належний та допустимий доказ по справі виходячи з того, що він не є безперервним, та поліцейськими не зазначено ідентифікації будь-яких спеціальних технічних засобів, оскільки того вимагає норма ст. 266 КУпАП, яка є за своєю природою імперативною;

- було порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий огляд проводився без присутності двох свідків, як того вимагає чинне законодавство про адміністративні правопорушення;

-калібровка газоаналізатора, яким проводився огляд ОСОБА_1 було проведено з порушенням законодавчо встановленого шестимісячного строку, в зв`язку з чим дані здобуті на підставі огляду за допомогою цього приладу не слід приймати до уваги як такі, що є недостовірними.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника-адвоката Цирулевського Р.О. та ОСОБА_1 , які висловились на підтвердження викладених в апеляційній скарзі вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не зважаючи на заперечення захисником-адвокатом Цирулевським Р.О. та ОСОБА_1 вини останнього під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції на факт порушення п. 2.9 «а» ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в даному випадку полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №025238 від 03 жовтня 2021 року, який є офіційним документом, що засвідчує факт вчинення правопорушення (а.с. 5);

- відомостями роздруківки з спеціального технічного приладу «Алкотест 6810», відповідно до яких у водія ОСОБА_1 було виявлено стан алкогольного сп`яніння з показником 0, 73 проміле (а.с. 7);

- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якої, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений за допомогою спеціального технічного засобу у зв`язку із виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), результат огляду проба позитивна 0,73 % (проміле) (а.с. 8);

- даними свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-02/3056 від 29 грудня 2020 року газоаналізатора Alcotest 6810 , заводський № ARZD-0933, у якому зазначене, що свідоцтво чинне до 29 грудня 2021 року (а.с. 11);

- відомостями сертифіката затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданим 10 липня 2007 року, у якому зазначено про затвердження типу засобу вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alcotest 7410…, Alcotest 6510…, Alcotest 6810…», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У788-07. У сертифікаті зазначено, що міжповірочний інтервал, встановлений під час затвердження типу не більше одного року (а.с. 12);

- даними розписки ОСОБА_1 від 03 жовтня 2021 року, у якій зазначено, що він ознайомлений з вимогами статті 266 КУпАП та зобов`язується не керувати транспортними засобами (а.с. 9);

- інформацією здобутою з відеоматеріалу, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, наявного у матеріалах справи та дослідженого судом апеляційної інстанції (а.с. 13).

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Вищезазначені докази в порядку ст.ст. 251, 254 КУпАП в повному обсязі доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1 було неправомірно зупинено працівниками поліції, в зв`язку з чим притягнення останнього до адміністративної відповідальності є також незаконним, є таким, що не заслуговує на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII патрульний поліцейський має право зупинити транспортний засіб, якщо мало місце: 1) порушення водієм правил дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення ДТП, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Як вбачається з дослідженого судом апеляційної інстанції відеоматеріалу, працівники поліції хоча і не зафіксували моменту зупинки вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , однак відповідно до вищевказаної норми Закону мали достатньо підстав для зупинки останнього, а також, в подальшому водій сам розповів працівникам поліції свій маршрут руху, що є додатковим підтвердженням керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , в зв`язку з чим він є особою, яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Крім того, є такими що не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що роздруківка алкотестера не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки його калібровку було здійснено з порушенням шестимісячного строку, та спростовуються дослідженими як судом першої так і судом апеляційної інстанції доказами, а саме, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-02/3056 від 29 грудня 2020 року газоаналізатора Alcotest 6810, заводський № ARZD-0933, у якому зазначене, що свідоцтво чинне до 29 грудня 2021 року, та сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданим 10 липня 2007 року, у якому зазначено про затвердження типу засобу вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alcotest 7410…, Alcotest 6510…, Alcotest 6810…», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У788-07. У сертифікаті зазначено, що міжповірочний інтервал, встановлений під час затвердження типу не більше одного року.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу недотримання вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення з приводу проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то слід зазначити наступне.

Так, у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 листопада 2015 року №1413/27858, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків; результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду); у випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення було додано як акт огляду на стан сп`яніння, так і долучено роздруківку газоаналізатора «Алкотест 6810», який є сертифікованим засобом вимірювальної техніки, та на підставі даних якого і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, посилання апелянта на те, що огляд було проведено за відсутності двох свідків, також не є вирішальним під час розгляду справи, виходячи зі змін, які були внесені до ст. 266 КУпАП від 16 лютого 2021 року

№ 1231-IX ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», відповідно до яких огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, на переконання суду апеляційної інстанції, поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та інших адміністративних матеріалів, на підтвердження його вини, було в повному обсязі дотримано вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, оскільки на даний час залучення двох свідків є обов`язковим лише тоді, коли у працівників поліції немає можливості застосувати засоби відео фіксації.

Посилання викладене в апеляційній скарзі на те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, оскільки такий запис не є безперервним, є не переконливим, беручи до уваги, що вказаний відеозапис було додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №025238 від 03 жовтня 2021 року, який складено капітаном поліції Гончаром М.Г., а отже, є лише одним із доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі складеному повноважною на те особою.

Щодо саме безперервності такого відеозапису, то такі доводи хоча і знайшли своє підтвердження, однак наявність такого порушення не є вагомим при винесенні судом рішення, оскільки вказаний відеозапис, в даному випадку, містить лише найбільш вагому інформацію, необхідну для винесення законного та обґрунтованого рішення.

При цьому, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1 не були належним чином роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №025238 вбачається, в якому, окрім іншого, міститься графа про «роз`яснення прав та обов`язків особі», вказаний документ, який є одним із доказів по справі, ним особисто підписаний, що свідчить про те, що він з ним ознайомлений в повному обсязі, а отже, і був ознайомлений з правами та обов`язками особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, з відеозапису доданого до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається. що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на його вибір - як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, на що останній повідомив про те, що в заклад охорони здоров`я не поїде, а пройде такий огляд на місці. При цьому, не висловив жодних зауважень з приводу результату здобутого за допомогою спеціального технічного приладу, та самостійно надав пояснення, які записав власноручно до протоколу, про обставини справи, та скріпив власноручним підписом.

Твердження, викладене в апеляційній скарзі з приводу відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та відсутності його вини, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція сторони захисту та особи, що притягується до адміністративної відповідальності розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це йде мова в поданій апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Цирулевського Р.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач