Номер провадження: 33/813/40/22
Номер справи місцевого суду: 504/3055/21
Головуючий у першій інстанції Якимів А.В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Фабіжевської Т.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

встановив:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.08.2021 року серії ДПР 18 № 167221 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗІЛ, д.н. НОМЕР_1 , по автодорозі Одеса-Южний, на нерегульованому перехресті, рухаючись на заборонений сигнал світлофора, з увімкненими проблисковими маячком не надав дорогу автомобілю Nissan, НОМЕР_2 , який рухався на свій дозволений сигнал світлофора, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Не погоджуючись із вищенаведеною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій просить призначити автотехнічну експертизу по обставинам ДТП скасувати постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2021 року та закрити провадження, посилаючись на наступне:

- висновок експерта на якому суд першої інстанції ґрунтує оскаржувану постанову є недопустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам п.2.3, 3.3, 4.12, 4.13 наказу МЮУ від 08.10.98 №53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень»;

- з метою усунення недоліків наведеного висновку, який є неповним та необґрунтованим ОСОБА_1 було заявлено клопотання про призначення автомеханічної експертизи у справі оцінку якому судом безпідставно надано не було;

- судом не було враховано пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтверджують факт того, що на автомобілі ЗІЛ, д.н. НОМЕР_1 , було ввімкнено світовий спецсигнал та спеціальний звуковий сигнал.

ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник потерпілого Руденко Д.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану постанову без змін.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи апеляційний суд встановив наступне.

Судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, досліджено матеріали справи, з яких апеляційний вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 15.08.2021 року серії ДПР 18 № 167221 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗІЛ, д.н. НОМЕР_1 , по автодорозі Одеса-Южний, на нерегульованому перехресті, рухаючись на заборонений сигнал світлофора, з увімкненими проблисковими маячком не надав дорогу автомобілю Nissan, НОМЕР_2 , який рухався на свій дозволений сигнал світлофора, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 3.1. ПДР України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

У відповідності до вимог п.3.2. ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

З наявних у матеріалах справи відеозапису та пояснень свідків, на переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 , в порушення вимог п.3.1. ПДР України, не забезпечив безпеки дорожнього руху.

Так, з системного аналізу понятійно-категоріальний апарату норми п.3.2. ПДР України, зокрема в площині його практичного використання, апеляційний суд дійшов до висновку, що сполучник «або» в законодавчій техніці використаний, як такий, що виражає альтернативу в діях водіїв оперативних транспортних засобів під час реалізації ПДР України, а отже водії оперативних транспортних засобів можуть відступати від вимог розділу 8 ПДР України за умови: перший варіант увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору; другий варіант увімкнення спеціального звукового сигналу; третій увімкнення обох.

Тим не менш, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень вимог п. 3.1. ПДР України альтернативність використання водієм оперативних транспортних засобів звукового сигналу можлива за умови відсутності необхідності додаткового привернення уваги учасників дорожнього руху.

Тож апеляційний суд приймає до уваги, що за відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений, проте, оскільки ОСОБА_1 рухався на заборонений сигнал світлофора в населеному пункті на перехресті, трафік якого обмежував можливість якісного огляду перехрестя водіями, які на ньому знаходились (що підтверджується переглянутим в судовому засіданні відео-файлом), апеляційний суд вважає, що водій повинен був включити звуковий сигнал для додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху та забезпечити безпеку дорожнього руху, чого не зробив, а отже констатує порушення ОСОБА_1 вимог п.3.1. ПДР України.

Крім того, згідно наказу голови ДСНС України «Про використання спецсигналів» під час слідування до місця виконання невідкладного службового завдання, пов`язаного з ліквідацією надзвичайної ситуації (за сигналом «Тривога»), на спеціальних (спеціалізованих) транспортних засобах в обов`язковому порядку вмикати проблискові маячки синього кольору та спеціальний звуковий сигнал, під час повернення до місця постійної дислокації проблискові маячки синього кольору.

Щодо посилань апелянта на ненадання судом першої інстанції оцінки клопотанню ОСОБА_1 про призначення автотехнічної експертизи у справі, апеляційний суд звертає, що оцінку доводам та вимогам клопотання судом було надано у постанові від 11 листопада 2021 року, якою Комінтернівський районний суд Одеської області відмовив у задоволенні такого клопотання.

Безпідставними є також і посилання апелянта на неприйняття до увага та ненадання оцінки судом першої інстанції поясненням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що судом було надано оцінку поясненням вище наведених свідків, з яких встановлено, що жоден із них був не в змозі надати точні свідчення щодо увімкнення на транспортному засобі під керуванням ОСОБА_1 звукового сигналу. Зокрема, свідок ОСОБА_2 самої події ДТП не бачив, а свідок ОСОБА_3 про наявність звукового сигналу точно сказати не зміг.

Доводи ж ОСОБА_1 про те, що висновок експерта, на якому суд першої інстанції ґрунтує оскаржувану постанову, є недопустимим, апеляційний суд відхиляє та звертає увагу на те, що висновок експерта має допоміжний (консультативний) характер, не є обов`язковим для суду та у даній справі не має вирішального значення для встановлення наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з огляду на наявні у матеріалах справи докази недотримання останнім вимог п. 3.1. ПДР України (показання свідків ДТП та записи камери відеоспостереження).

Таким чином пояснення ОСОБА_1 щодо увімкнення на транспортному засобі під його керуванням як проблискового маячка, так і спеціального звукового сигналу є неспроможними, адже не підтверджуються жодними наявними у справі доказами.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу, судом першої інстанції були враховані характер вчиненого правопорушення та ступень вини порушника, його особу, матеріальний стан та те, що до адміністративної відповідальності він притягнутий вперше.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду І.А. Артеменко