Дата документу 10.01.2022
ЄУ № 942/26/22
Провадження №3/942/45/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року смт. Новопсков

Луганська область

Новопсковський районний суд Луганської області у складі судді Стеценко О.С., розглянувши матеріал, який надійшов з відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Алчевськ, громадянки України, паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 29.08.2005 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, яка не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2021 о 15 год. 32 хв. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно свого співмешканця гр. ОСОБА_2 , а саме висловлювалася на його адресу грубою нецензурною лайкою, намагалася вчинити бійку, але реальних дій не вчинила, чим завдала шкоди психічному здоров`ю останнього.

За результатами вчиненого правопорушення було складено протокол серія ВАБ № 714430 від 23.12.2021.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, з будь-яким рішенням суду згодна.

Крім того, інформація про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була розміщена на офіційному WEB сайті Новопсковського районного суду Луганської області, тобто в загальному доступі для усіх зацікавлених осіб та учасників судового розгляду.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи без її участі, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд, згідно з положеннями ст. ст. 280, 283 КУпАП, повинен з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормою закону, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено протокол за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відомості щодо повторного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП у графі «склад адміністративного правопорушення» відсутні.

Крім того фабула, зазначена у протоколі, передбачає адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, тому притягнути ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, тобто вийти за межі обвинувачення суд не вправі, оскільки органом, який склав протокол, не інкримінується ОСОБА_1 вчинення домашнього насильства протягом року, тобто повторно, що є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст. 173-2 КУпАП, про яку в протоколі не зазначено.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення відповідно до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно свого співмешканця ОСОБА_2 .

Однак до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (довідка сільської ради тощо).

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , висловлюючись на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою, завдала шкоди його психічному здоров`ю.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані письмові пояснення ОСОБА_2 , зі змісту яких не вбачається, що йому була завдана шкода, в поясненнях зазначено, що відносно нього протиправних дій не вчинялося, у нього з ОСОБА_1 виник мовний конфлікт на побутовому ґрунті.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Доказів на підтвердження факту скоєння домашнього насильства відносно ОСОБА_2 суду не надано, відомостей, що внаслідок сварки останньому було завдано шкоди психічному здоров`ю, матеріали справи не містять.

Отже суду не надано переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Суд наголошує, що відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен проводитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, будь-яких інших переконливих доказів вини правопорушника суду не надано, тому в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч.1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не доведено порушення ОСОБА_1 ч.2 ст. 173-2 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 252, 283-285, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку iз відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області.

Суддя: О.С. Стеценко