ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю захисника адвоката Фестея А.В.,який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану на постанову Садгірського районного суду м. Чернівців від 28 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівців від 28 грудня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який не працює, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. в дохід держави.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 19 жовтня 2021 року о 05 год. 53 хв. в м. Чернівці на перехресті вулиць Галицький шлях та Хотинська керував автомобілем марки «Audi Q 7», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом евакуації транспортного засобу, чим порушив п.2.5 ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ЄУНСС: 726/1784/21

Провадження: №33/822/31/22 Головуючий у І інстанції: Асташев С.А.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Потоцький В.П.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову районного суду від 28.12.2021р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилався на те, що постанова районного суду є необґрунтованою та прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказував на те, що він не керував транспортним засобом «Audi Q 7», д.н.з. НОМЕР_1 , а вказаний автомобіль взагалі у вказаний в протоколі час знаходився припаркований біля магазину по вул. Галицький шлях.

Зазначив, що на відео, яке наявне в матеріалах справи, не видно, що працівники поліції переслідували та зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Крім того, звертав увагу на те, що матеріали справи не містять доказів керування автомобілем в час, зазначений в проколі, оскільки у фабулі протоколу щодо ОСОБА_1 вказано час вчинення ним адміністративного правопорушення - 05 год. 53 хв., а на відео з бодікамер працівників поліції видно, що в даний час він знаходився біля працівників поліції в районному ВП. До того ж протокол був складений о 05 год. 40 хв. тобто за 10 хв. до вчинення адміністративного правопорушення.

Також посилався на те, що працівником поліції в порушення вимог ст.266 КУпАП ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у визначеному законом порядку, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. А фабула протоколу про адміністративне правопорушення сформульована незрозуміло, оскільки там не зазначено, який порядок проходження огляду на стан сп`яніння було запропоновано.

Вказував і на те, що відеозапис подій, який міститься в матеріалах справи, є неповним, що свідчить про недопустимість вказаного доказу.

Також апелянт зазначив, що акт огляду та направлення на огляд в ЧОНД, які наявні матеріалах справи, є неналежними доказами, оскільки в них відсутня дата та час і були складені у його відсутності.

Тому вважав, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги, не з`явився та про причини свої неявки суд не повідомив, що у відповідності до ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи. Більш того, захисник Фестей А.В. не заперечував проти розгляду справи без участі його підзахисного.

Заслухавши адвоката Фестея А.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд доходить такого.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 були дотримані повністю.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, дані, які є в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№326511від 19.10.2021 року (а.с.1) свідчать про те, що 19 жовтня 2021 року о 05 год. 53 хв. на перехресті вулиць Галицький шлях та Хотинська в м. Чернівці водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audi Q 7», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився,чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та камер з патрульного автомобіля (а.с.34- диски), з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Вказане підтверджується також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 3,4).

Доводи апелянта про те, що вказані документи є неналежними доказами, оскільки у акті відсутні дата і час, а направлення було складено без нього є необґрунтованими.

Так, як акт огляду і направлення водія до ЧОНД були складені в присутності ОСОБА_1 , про що свідчить відеозапис подій. До того ж у вказаних документах зазначено, що ОСОБА_1 від підпису та проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що свідчить про дотримання працівником поліції усіх вимог закону при складанні вказаних документів.

Апеляційний суд звертає увагу і на те, що в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 та додатку № 3 до неї відсутня вимога щодо зазначення в акті огляду дати і часу його складання.

Окрім того акт огляд та направлення відповідають обставинам, викладених у протоколі, а тому в апеляційного суду не має підстав ставити під сумнів вказані докази.

Посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять доказів, що він керував транспортним засобом, а автомобіль взагалі був припаркований біля магазину є неспроможними.

Апеляційним судом при перегляді відеозапису, яке наявне в матеріалах справи, встановлено, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 за порушення ПДР України, який не виконав їх вимогу про зупинку, а саме вони службовим автомобілем наздогнали останнього та перекрили рух автомобілю, яким той керував на перехресті вулиці Галицький шлях та вул. Хотинська в м. Чернівці.

При цьому на відео чітко видно, як після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 вказує, що він не бачив, як його зупиняв екіпаж поліції. Однак, після того, як його зупиняли працівники поліції на кільці він зупинився. Крім того, на відео видно, що інших осіб, крім особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на місці події не було.

Таким чином матеріалами справи підтверджено факт перебування та керування водієм ОСОБА_1 автомобілем марки «Audi Q 7», д.н.з. НОМЕР_1 за обставин вказаних у протоколі.

Також з досліджених судом відеозаписів вбачається, що працівниками поліції, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, проводився постійний, безперервний запис події, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.34), а саме з моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , включаючи його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку та складення щодо нього адміністративних матеріалів.

Всі обставини, які мають значення для даної категорії справи зафіксовані на відеозаписі, у зв0язку з чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правової оцінки цього доказу, який є достовірним, належним та допустимим.

Доводи апелянта щодо того, відеозапис подій є неналежним доказом, оскільки він неповний, є необґрунтованими, так як статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вказана норма закону чітко визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, які відображають реальні факти та є їх відтворення, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин, тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги вищенаведені дані та розглянув вказану справу на підставі наявних в ній доказів.

Таким чином, в своїй сукупності зазначені докази підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, які тягнуть за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Неспроможними є доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про наявність розбіжностей в часі вчинення ним адміністративного правопорушення, який зазначений в протоколі та на відео з бодікамер працівників поліції, оскільки факт керування транспортним засобом за обставин, визначених у протоколі, та відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку є беззаперечним.

На думку суду апеляційної інстанції, такі розбіжності викликані технічною обставиною, за наявності узгоджених між собою доказів, які не здатні спростувати висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , то вони носять загальний характер та є суб`єктивними й були предметом розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 28 грудня 2021 року щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький