Номер провадження: 33/813/79/22
Номер справи місцевого суду: 697/2021/20
Головуючий у першій інстанції Деркачов О.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І.,за участю секретарки судового засідання Узун Н.Д., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Румянцева Олександра Геннадійовича, представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Бойко Наталії Іванівни, розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Бойко Наталії Іванівни на постанову судді Суворовського районного суду міста Одеси Деркачова О.В. від 28.12.2020 року

установив

Постановою судді Суворовського районного суду міста Одеси Деркачова О.В. від 28.12.2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , було закрите у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В оскаржуваній постанові районний суд зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №249266 від 17.10.2020 року ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.13.1. Правил дорожнього руху, а саме те, що він о 13 годині 10 хвилин 17.10.2020 року, керуючи автомобілем «MAN TGA 01A», н/з НОМЕР_1 , з напівпричепом «Renders 39H434», н/з НОМЕР_2 , біля буд.№57 по вул. Київській в с. Степанці Канівського р-ну Черкаської обл., не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Volvo FN480», н/з НОМЕР_3 , з напівпричепом «Schmitz SKI 24», н/з НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку, чим завдав обом транспортним засобам механічні пошкодження.

Закриваючи провадження по справі суд першої інстанції виходив з того, що з наданих захисником Кротова О.Л. фотознімків в місці події вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів розташоване на смузі руху водія ОСОБА_1 , що підтверджує пояснення ОСОБА_1 про те, що на його смугу руху виїхав автопоїзд «Volvo» з напівпричепом, який порушив правила зустрічного роз`їзду, виїхав на його, тобто зустрічну, смугу руху, де здійснив зіткнення з транспортним засобом ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник потерпілого власника пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Volvo» ОСОБА_2 адвокат Бойко Н.І. не погоджується з вказаним судовим рішенням та вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права, та таким, що підлягає скасуванню посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції щодо обставин ДТП не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються письмовими поясненнями свідків події, згідно яких саме напівпричіп ОСОБА_1 винесло на зустрічну смугу. Крім того вважає, що суд обґрунтовує свої висновки недопустимими доказами, а саме фотознімками, які зроблені представниками ОСОБА_1 , адже невідомо коли саме та як вони були зроблені, що не виключає редагування фото для спотворення об`єктивних обставин справи. Також адвокат звертає увагу, що справу було розглянуто без виклику та участі водія автомобіля «Volvo» ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_2 .

Враховуючи вищезазначене, адвокат Бойко Н.І. просить постанову скасувати, та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУПАП.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Бойко Н.І., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Румянцева О.Г., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_4 та в режимі відеоконференції свідка ОСОБА_5 , апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасників дорожнього руху внаслідок порушення ними Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, приймаючи рішення про закриття провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суддя районного суду послався на те, що з представлених адвокатом Румянцевим О.Г. фотознімків вбачається, що уламки деталей кузову, відірване колесо, подряпина асфальту та сліди кочення розгерметизованого колеса зосереджені на смузі руху водія ОСОБА_1 , та з посиланням на методичний посібник для експертів, слідчих, суддів «Транспортно-трассологическая экспертиза по делам о дорожно-транспортных происшествиях (диагностические исследования)» дійшов висновку про розташування місця зіткнення саме на його смузі руху.

Однак, на думку апеляційного суду, висновок районного суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованим, не можна погодитися з доводами суду першої інстанції про недоведеність порушенняводієм ОСОБА_1 пункту 13.1 ПДР України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №249266 від 17.10.2020 року ОСОБА_1 17.10.2020 року о 13 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «MAN TGA 01A», н/з НОМЕР_1 , з напівпричепом «Renders 39H434», н/з НОМЕР_2 , біля буд.№57 по вул. Київській в с. Степанці Канівського р-ну Черкаської обл., не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Volvo FN480», н/з НОМЕР_3 , з напівпричепом «Schmitz SKI 24», н/з НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку, тим самим порушив п.13.1 «Правил дорожнього руху». В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.1).

Обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються схемою ДТП (а.с.3) та письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 , наданих ними 17.10.2020 року (а.с.4, 6), відповідно до яких причиною зіткнення автомобілів було занесення напівпречепу автомобіля ОСОБА_1 на смугу руху автомобіля ОСОБА_3 .

Допитаний під час апеляційного розгляду в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_5 пояснив, що він рухався у попутному напрямку за автомобілем ОСОБА_1 , у якого при проїзді закруглення дороги відбулося занесення напівпречепу на зустрічну смугу, на якій в цей час рухався автомобіль марки «Volvo» з напівпричепом, внаслідок чого на зустрічній смузі відбулося зіткнення автомобілів, які від зіткнення відкинуло на обочини.

Крім того, аналогічні пояснення щодо зіткнення автомобілів внаслідок занесення напівпречепу автомобіля ОСОБА_1 на зустрічну смугу надав допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4 , який також рухався в попутному напрямку з автомобілем ОСОБА_1 та був свідком зіткнення автомобілів. Також ОСОБА_4 пояснив, що він бачив, що напівпричеп автомобілю «MAN» несправний і його задню частину заносило по сторонам, про що намагався попередити водія по рації, однак той не відреагував.

Апеляційний суд відхиляє наданні адвокатом Румянцевим О.Г. зауваження до допиту свідка ОСОБА_4 , у яких він ставить під сумнів достовірність показів свідка, оскільки перебування свідка ОСОБА_4 на місці ДТП підтверджується товарно-транспортною накладною, свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показів та надавав чіткі, послідовні та переконливі покази, які узгоджуються з показами свідка ОСОБА_5 та поясненнями ОСОБА_3 .

Апеляційний суд критично ставиться до наявних у матеріалах справи письмових показів свідка ОСОБА_6 (а.с.7), оскільки у них не зазначено особу, яка такі покази відбирала, не містять попередження свідка про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

За клопотанням захисника ОСОБА_1 -адвоката Румянцева О.Г., апеляційний суд організував судове засідання в режимі відеоконференції з метою допиту свідка ОСОБА_6 у приміщенні суду за місцем його мешкання, однак останній у визначений день та час не з`явився, згідно пояснень адвоката Румянцева О.Г., ОСОБА_6 відмовився давати свідчення.

Крім того, апеляційний суд апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що додані до матеріалів справи захисником Кротова О.Л. фотознімки свідчать промісце зіткнення на смузі руху автомобіля ОСОБА_1 , є помилковим, оскільки фотознімки, що зроблені представниками особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на яких зображено розташування автомобілів після ДТП та осип деталей автомобілів не дозволяють дійти висновку щодо місця зіткнення автомобілів.

Крім того, апеляційний суд відхиляє як суперечливе твердження захисника ОСОБА_1 -адвоката Румянцева О.Г., який як в суді першої інстанції, так в запереченнях на апеляційну скаргу та в судових дебатах під час розгляду справи судом апеляційної інстанції стверджував, що з доданих фотознімків, на яких зображено розташування автомобілів після ДТП та осип деталей автомобілів,можливо встановити місце зіткнення автомобілів без володіння спеціальними знаннями, однак, всупереч своїм твердженням, під час апеляційного розгляду заявив клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи з метою встановлення місця зіткнення автомобілів, у якому зазначив, що вирішення цього питання потребує спеціальних знань.

Розглядаючи зазначене клопотання, з урахуванням того, що воно не заявлялось під час розгляду справи в суді першої інстанції та заявлено через 5 місяців перебування справи на апеляційному розгляді, з моменту ДТП пройшов значний час (більше двох років), автомобілі відремонтовані, за даний час слідова інформація ДТП відсутня, апеляційний суд відмовив у його задоволені.

Пунктом 2.3.д) Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно пункту 13.1 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час апеляційного розгляду докази свідчить про те, що водій ОСОБА_1 , не ураховував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, швидкість руху та не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до того, що при проїзді закруглення дороги відбулося занесення напівпречепу на зустрічну смугу, на якій в цей час рухався автомобіль марки «Volvo» з напівпричепом під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого на зустрічній смузі відбулося зіткнення автомобілів.

У ситуації, яка виникла на дорозі за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , останнім було створено небезпеку руху й він мав можливість уникнути зіткнення, оскільки був зобов`язаний урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу та дотриматися безпечного бокового інтервалу, але цього не зробив.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та його вина у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні є доведеною.

Разом з цим, апеляційним судом при розгляді справи встановлені обставини, які є підставами для закриття провадження по справі.

Зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Згідно з приписами ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_1 17.10.2020 року, а тому на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції закінчилися строки накладання адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП. У відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, наслідком закінчення строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння.

Положеннями пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Більш того, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова районного суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1ст.247 КУпАП.

Керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Бойко Наталії Іванівни задовольнити частково.

Постанову судді Суворовського районного суду міста Одеси від 28.12.2020 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було закрите у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець