ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/184/22 Номер провадження 33/814/313/22Головуючий у 1-й інстанції Козир В. П. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 травня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 03 квітня 2022 року о 16 годині 47 хвилин він по вулиці Центральній смт. Нова Галещина Кременчуцького району Полтавської області на дорозі для автомобілів керував автомобілем марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , та буксирував причіп КРАЗ 8138, державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився інспектором за згоди громадянина ОСОБА_1 на місці події в установленому законом порядку за допомогою спеціалізованого приладу газоаналізатор «Драгер» у присутності двох свідків та із фіксуванням відеозапису на бодікамеру DSL 168. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , в якій просив скасувати постанову судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 травня 2022 року, та закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що працівниками поліції транспортний засіб від його керуванням не зупинявся, він за кермом не перебував, з матеріалів справи не вбачається факту керування ним транспортним засобом, отже його винуватість не підтверджується наявними у справі і наданими суду доказами.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності була повідомлена через її адвоката про час та місце слухання справи, проте до суду не з`явилася.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 квітня 2022 року о 16 годині 47 хвилин він по вулиці Центральній смт. Нова Галещина Кременчуцького району Полтавської області на дорозі для автомобілів керував автомобілем марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_3 , та буксирував причіп КРАЗ 8138, державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився інспектором за згоди громадянина ОСОБА_1 на місці події в установленому законом порядку за допомогою спеціалізованого приладу газоаналізатор «Драгер» у присутності двох свідків та зі фіксуванням відеозапису на бодікамеру DSL 168. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 243260 від 03 квітня 2022 року (а.с.3); актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.04.2022 (а.с.4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких вони підтвердили, що водій ОСОБА_4 різко гальмував та невпевнено керував транспортним засобом, внаслідок чого у свідків виникла підозра на перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, після чого ними було викликано поліцію (а.с.5,6); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результати тесту склали 1,49 проміле алкоголю в крові (а.с.7); результатом тестування на алкоголь за допомогою використання спеціального засобу вимірювальної техніки газоаналізатора Drager Alcotest 6810 від 03.04.2022, згідно з яким результат тесту склав 1,49 проміле (а.с.8); відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а) ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а) ПДР України.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції транспортний засіб від його керуванням не зупинявся, він за кермом не перебував, з матеріалів справи не вбачається факту керування ним транспортним засобом, отже його винуватість не підтверджується наявними у справі і наданими суду доказами, суд вважає неприйнятними з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з відеозапису, наданого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 в розмові з поліцейськими, говорить, що «розвертався на автомобілі», «нікуди не збирався», «хотів розвернутися, але не розвернувся, бо не дали хлопці», зокрема у інтервалі відео з 16:04:14 по 16:04:20; з письмових пояснень свідків, а також з місця розташування транспортного засобу, зафіксованого на відеозаписі, з якого не виглядає, що автомобіль був би належним чином припаркований.

Із сукупності доказів у справі вбачається, що дійсно відбувався факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки неможливо здійснити розворот транспортного засобу і не керувати ним при цьому.

Таким чином, твердження водія ОСОБА_1 щодо того, що він не керував транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин