Справа № 461/3429/22 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/1541/22 Доповідач в 2-й інстанції: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

30 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши клопотання представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Іваницького Я.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 27 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою судді, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На згадану постанову представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Іваницький Я.О., 16 грудня 2022 року подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження такої, яка надійшла до апеляційного суду 28 грудня 2022 року, мотивуючи тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся у відсутності потерпілого ОСОБА_1 та його представника, а з текстом оскаржуваної постанови останні ознайомилися лише 08 грудня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в клопотанні доводи, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути адвокату Іваницькому Я.О. з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Галицького районного суду м.Львова прийнята у судовому засіданні 27 вересня 2022 року без участі потерпілого ОСОБА_1 , який був обізнаний про розгляд справи у Галицькому районному суді м.Львова, про що свідчить телефонограма, складена секретарем судового засідання ОСОБА_3 від 22 вересня 2022 року, відповідно до якої 22 вересня 2022 року о 11:36 год потерпілого повідомлено про місце, дату та час судового засідання у даній справі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що потерпілий ОСОБА_1 мав можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористався таким.

Натомість з апеляційною скаргою представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Іваницький Я.О. звернувся лише 16 грудня 2022 року, тобто зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що адвокату Іваницькому Я.О. слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

п о с т а н о в и в:

відмовити представнику потерпілого ОСОБА_1 адвокату Іваницькому Я.О. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 27 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу повернути апелянту.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.