КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/4073/2021 Головуючий у І інстанції - Банасько І.М.
апеляційне провадження №33/824/209/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Кожуховського Олега Вікторовича, переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Кожуховського Олега Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №033496 від 18 лютого 2021 року, цього ж дня о 08 год. 50 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем Geely Emgrand, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, блідий покрив шкіри обличчя, зіниці очей не реагують на світло.

Від проходження на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою захисник ОСОБА_1 - адвокат Кожуховський О.В. подав апеляційну скаргу, у якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Скаржник зазначає, що 03 грудня 2021 року з веб-сайту «Судова влада України» йому стало відомо, що постановою Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, однак жодного протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього не складалося, до суду викликів не отримував.

06 грудня 2021 року апелянт ознайомився з матеріалами даної адміністративної справи, зокрема з постановою Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причини і підлягає поновленню.

Звертає також увагу, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження і те, що зазначені у матеріалах справи адреса та номер телефону, не належать апелянту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що особа, яка вчинила правопорушення та була зупинена поліцейськими і ОСОБА_1 - це дві різні особи.

ОСОБА_1 у серпні 2018 року загубив своє посвідчення водія НОМЕР_2 , у зв`язку із чим відразу звернувся з відповідним повідомленням до територіального сервісного центру МВС України та отримав нове посвідчення водія НОМЕР_3 , яке має і зараз.

Вважає, що особа, яка дійсно 18 лютого 2021 року вчинила правопорушення, знайшла старе посвідчення водія апелянта та незаконно користувалася ним аж до моменту його вилучення поліцейськими під час складання адміністративного матеріалу.

Звертає увагу і на те, що працівники поліції не перевірили за допомогою бази даних МВС України дійсність наданого невстановленою особою водійського посвідчення НОМЕР_2 та не звірили фото на посвідченні водія із особою - правопорушником, адже на фото на посвідченні водія ОСОБА_1 та зупинена особа не схожі між собою та їх дуже легко відрізнити.

Крім цього, ОСОБА_1 не належить і ніколи не належав ні на праві власності, ні на праві користування автомобіль Geely Emgrand, д.н.з. НОМЕР_1 . Так, ОСОБА_1 має у власності та користується автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Кожуховський О.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_1 - Кожуховського О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що воно підлягає задоволенню, оскільки про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 належним чином повідомлений не був.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №033496 від 18 лютого 2021 року.

Проте з таким висновком погодитися не можна з таких підстав.

За приписами статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимогам вказаних правових норм, судом першої інстанції не було в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, в зв`язку з чим, постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню.

Як убачається з матеріалів справи, 17 серпня 2018 року на ім`я ОСОБА_1 оформлено посвідчення водія НОМЕР_3 (а.с.37).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №033496, складеного 18 лютого 2021 року, 18 лютого 2021 року приблизно о 08 год. 50 хв. по вул. М. Маліновського, 4, в місті Києві, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Geely Emgrand, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ПАТ «Приватбанк», з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, блідий покрив шкіри обличчя, зіниці очей не реагують на світло.

Від проходження на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

Особу правопорушника було встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 .

З урахуванням наведеного можна зробити висновок, що особу відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено на підставі посвідчення водія, який станом на час вчинення правопорушення вже не мав жодного відношення до особи ОСОБА_1 .

Проте, працівники поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №033496 від 18 лютого 2021 року, не перевірили дані посвідчення водія, належним чином не встановили особу, яка керувала транспортним засобом Geely Emgrand, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння.

Дослідивши належним чином матеріали справи та проаналізувавши наведені вище обставини, судом апеляційної інстанції встановлено, що докази на підтвердження тієї обставини, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Geely Emgrand, д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції, у справі відсутні.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, статті 251 КУпАП не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, він не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

При прийнятті постанови суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності у матеріалах справи належних доказів та даних про встановлення особи правопорушника, прийняв незаконне та необґрунтоване судове рішення.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити Кожуховському Олегу Вікторовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу Кожуховського Олега Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько