Справа № 203/3872/22
Провадження № 3/0203/2010/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Шрамко Л.Л., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 03.09.2022 р. серії ААД № 355760 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №355760, 03 вересня 2022 року о 21 годині 35 хвилин в м.Дніпро, по вул. Херсонській біля буд. 9А (Центральний район), водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Geely, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук.

Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вичинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він зі своїми знайомими стояв на стоянці біля автомобіля одного із знайомих на ім`я ОСОБА_2 , вони стояли на стоянці та спілкувалися з друзями, нікого не чіпали та вели себе тихо. В цей час до них під`їхав автомобіль патрульної поліції та співробітники поліції почали спілкуватись з ОСОБА_2 . ОСОБА_1 пояснив, що він не керував транспортним засобом, за кермом не перебував, а лише на вимогу працівників поліції дістав документи на автомобіль та страховку.

Однак, працівники поліції безпідставно почали до нього чіплятися, що нібито він керував вказаним у протоколі автомобілем перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, світили декілька разів ліхтариком в очі, говорили щось про те, що у нього ОСОБА_1 є начебто ознаки наркотичного сп`яніння, та склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення не з`ясувавши навіть хто саме керував автомобілем, одразу самостійно вирішили, що керував автомобілем саме він ОСОБА_1 . Він заперечень не висловлював, оскільки не хотів вказувати на товариша, який перебував за кермом. Також ОСОБА_1 зазначив у суді, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння через те, що в цей час він не перебував за кермом вказаного у протоколі автомобіля та не перебував у стані будь-якого сп`яніння, у зв`язку з чим не було підстав для проходження медичного огляду.

ОСОБА_1 також надав суду письмові заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення в яких просить суд закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях складу даного правопорушення. Дані запереченнямотивовано тим, протокол було складено всупереч вимогам закону, так-як йому як особі, що притягається до адміністративної відповідальності -при складані протоколу не було роз`яснене право мати захисника або фахівця в галузі права при розгляді адміністративної справи по суті, відповідно до ст. 268 КУпАП, протокол складено без залучення свідків, що є порушенням вимог р.2 п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція). Також зазначив, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом та не було надано працівниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог р.2 п.8 Інструкції, також матеріали справи не містять такого направлення. Крім того, ОСОБА_1 зазначає те, що норми ст. 266 КУпАП, відповідно до яких визначено процедуру здійснення огляду водія на стан сп`яніння, що передбачає проведення такого огляду без залучення свідків у випадку застосування технічних засобів відеофіксації, не поширюють свою дію на процедури документування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, які, у свою чергу, визначаються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, згідно норм якої, залучення двох свідків у такому випадку є обов`язковим. На відеозаписі з нагрудних камер поліцейських не зафіксовано факт керування автомобілем саме ним ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши доводи ОСОБА_1 , заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та клопотання про закриття провадження в справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Особа, яка склала протокол, вважає, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно установити наявність двох обставин, а саме: 1) що особа керувала транспортним засобом; 2) ця особа знаходилась в стані алкогольного сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення, рапорт інспектора УПП в Дніпропетровській області, диск з записами з боді камери поліцейського.

Аналізуючи надані докази, приходжу до наступного, так, в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу, що у рапорті працівника поліції зазначено, що транспортний засіб було зупинено на підставу п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», однак на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції відсутня фіксація обставин зупинки транспортного засобу та повідомлення водієві про причини його зупинки.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи містять відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, однак даний відеозапис не може бути доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, так як на ньому відсутня фіксація обставин зупинки, відсутня фіксація того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відсутня фіксація перебування ОСОБА_1 за кермом та надання ОСОБА_1 направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Крім того, відповідно до відеозапису поліцейський починає спілкування не з ОСОБА_1 , а з одним із його знайомих на ім`я ОСОБА_2 , який перебував разом з ним, та на відеозапису зафіксована телефонна розмова останнього, де ОСОБА_2 повідомляв, що саме його на автомобілі зупинили працівники поліції.

Таким чином, жодного доказу керування ОСОБА_1 автомобілем та підстав для проходження водієм ОСОБА_1 медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, не надано.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані сп`яніння.

Крім того, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу. Відповідно до частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави зупинки транспортного засобу, у якому знаходився ОСОБА_1 , та відносно якого поліцією не приймалось будь яке рішення щодо порушення ним вимог Закону.

Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України, та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог частини 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту 2 статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже стаття 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є необхідним застосування положення статті 62Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі, що 03 вересня 2022 року о 21 годині 35 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем Geely, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння.

Враховуючи викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього складу даного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 8, 13, 16, 401,245, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Л.Л. Шрамко