Справа №486/1113/22
Провадження № 33/812/194/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 листопада 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Ткаченко Н.Ю.,

за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 постанову, яку ухвалив Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, під головуванням судді Далматової Галини Анатоліївни у приміщенні цього ж суду 11 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№088563 від 20 вересня 2022 року водій ОСОБА_1 20 вересня 2022 року о 21:30 год. на 115 км+50 м автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» керував транспортним засобом марки RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду за допомогою алкотестеру «Драгер 6820» на місці зупинки відмовився. Також відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі. Чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння лише на місці зупинки та не відмовлявся пройти огляд у медичному закладі.

Поліцейським некоректно було роз`яснено йому порядок проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та наслідки відмови від проходження такого огляду (останній вказував на те, що в медичному закладі огляд буде проводитись у такому ж порядку, шляхом продування в драгер, а не забору аналізу крові), у зв`язку із чим працівником поліції його введено в оману, щодо неможливості здати відповідний аналіз, що стало підставою неправильного тлумачення судом його слів стосовно заперечень пройти медичний огляд.

Крім того, в порушення вимог законодавства поліцейськими не було залучено свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також не відсторонено його від керування транспортним засобом. В матеріалах справи відсутні докази щодо пропозиції працівників поліції пройти медичний огляд. Також апелянт зазначив про відсутність направлення водія на медичний огляд щодо стану сп`яніння у медичний заклад.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений 04 листопада 2022 року шляхом вручення поштою судової повістки, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, тобто належним чином, відповідно до вимог частини 5 статті 294 КУпАП, в апеляційній скарзі просив розглядати справу без його участі.

За такого апеляційний суд з урахуванням положень частини 1 статті 268, частини 6 статті 294 КУпАП, заяви про розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника вважав за можливе розглядати справу у відсутність цієї особи.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, згідно із частинами 1 - 3 ст. 266 КУпАП Особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№088563 від 20 вересня 2022 року, водій ОСОБА_1 20 вересня 2022 року о 21:30 год. на 115 км+50 м автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» керував транспортним засобом марки RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду за допомогою алкотестеру «Драгер 6820» на місці зупинки відмовився. Також відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі.

Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 із зазначенням, що пояснення надано на окремому аркуші.

В письмових поясненнях, викладених на окремому аркуші, ОСОБА_1 підтвердив, що відмовляється від проходження огляну на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер 6820», так і у медичному закладі. Крім того, зазначено що свою вину він визнає. Вказані пояснення містять підпис ОСОБА_1 .

Достовірність викладених у протоколі відомостей, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - як поліцейськими на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, також підтверджено іншими доказами: відеозаписами правопорушення з нагрудних реєстраторів працівників поліції, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і в яких зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААБ№088563 від 20 вересня 2022 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зокрема, що ОСОБА_1 , який до зупинки на блокпосту керував транспортним засобом марки RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1 , відмовився проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Ті ж обставини ним підтверджені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та складанні пояснення на окремому аркуші. Фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 відбулося із порушеннями визначеного законом порядку.

Так, посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо пропозиції працівників поліції пройти медичний огляд спростовуються змістом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, яка додана до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№088563 від 20 вересня 2022 року, оскільки поліцейським пропонувалось водієві ОСОБА_1 пройти медичний огляд на предмет встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Ці ж обставини підтверджені водієм у поясненнях, доданих до протоколу.

Аргументи апелянта про те, що поліцейський ввів в оману ОСОБА_1 , роз`яснивши, що в лікарні огляд проводитиметься також за допомогою алкотестеру Драгер, апеляційним судом не приймаються.

Так, як правильно встановив суд першої інстанції, із відеозапису «», який досліджений в судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій, вбачається, що водій ОСОБА_1 на запитання щодо вживання алкогольних напоїв повідомляє, що напередодні був на весіллі та вживав алкоголь (час на бодікамері 21:49), працівник поліції пропонує або на місці пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотесту «Драгер» або проїхати у лікарню, на що ОСОБА_1 відразу відмовився (час на бодікамері 21:50). Згодом останній повідомив, що бажає здати кров (21:54), при цьому працівник поліції роз`яснює, що кров здається лише при дорожньо-транспортній пригоді і в лікарні водію буде запропонований також алкотест. Після цього ОСОБА_1 знову відмовляється проходити огляд на місці зупинки та в лікарні. Більш того, таку ж позицію він озвучує при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень до нього.

Тому роз`яснення працівника поліції щодо порядку проходження медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я не вплинули на волевиявлення ОСОБА_1 .

До того ж, проведення медичного огляду водіїв з метою виявлення стану сп`яніння врегульовано як статтею 266 КУпАП, так і Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Пунктом 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Також пунктом 8 цього ж Розділу Інструкції передбачено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Крім того, пункт 12 Розділу II Інструкції «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» визначає, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, передбачено, що обов`язковим є направлення водіїв для проведення медичного огляду щодо виявлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я лише у двох випадках: у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно розділу ІІІ Інструкції «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (пункти 15-16).

Посилання на те, що порядок огляду на стан сп`яніння передбачає обов`язкове проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу (слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров), суперечить змісту розділу ІІІ Інструкції, в тому числі і положенням пункту 7, відповідно до якого проведення лабораторних досліджень є обов`язковим при визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а пункт 14 передбачає, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений, тоді як згідно із пунктом 9 цього розділу Інструкції передбачено використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ.

За обставинами справи, яка переглядається, водій ОСОБА_1 , не був учасником ДТП, не перебував через таке у несвідомому стані, а також у нього не були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а тому не було підстав вважати, що при проведення його медичного огляду на стан сп`яніння необхідним є проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу.

Правила дорожнього руху України відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (п.1.1).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п.1.3).

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

За такого ОСОБА_1 як особа, яка керує транспортним засобом, зобов`язаний знати свої права та обов`язки учасника дорожнього руху, зокрема, вимоги щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння та порядок такого огляду.

Щодо необхідності присутності двох свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, то апеляційний суд зауважує, що таке твердження суперечить змісту частини 2 статті 266 КУпАП в редакції закону, яка була чинною на день складання протоколу відносно ОСОБА_1 , присутність свідків передбачена лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, якщо огляд проводиться поліцейським. Щодо обставин справи, яка переглядається, під фіксування правопорушення відбувалося технічними засобами відеозапису, що відповідає приписам закону.

При цьому вказана норма закону не розділяє порядок фіксації проведення огляду на стан сп`яніння та відмови від проведення такого огляду.

Тому не можна погодитись із твердженням апелянта про необхідність залучення свідків при фіксації факту відмови водія, тоді як при проходженні такого огляду їх присутність не є обов`язковою.

Щодо відсутності у матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу, то таке не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до змісту положень Інструкції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається поліцейським у разі відмови пройти такий огляд на місці зупинки, або у разі незгоди із результатами огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, який проведений поліцейським, та згоди водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 не погодився пройти огляд на стан сп`яніння ані на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, ані у закладі охорони здоров`я, складання направлення водія на огляд до медичного закладу не було необхідним.

За такого доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення судом обставин адміністративного правопорушення та про недотримання працівниками поліції під час складання протоколу вимог закону не заслуговують на увагу та відхиляються.

Тому відсутні підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ№088563 від 20 вересня 2022 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна