Провадження № 33/801/624/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 адвоката Огородника В. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 , адвоката Огородника Володимира Васильовича на по-станову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прожи-ваючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 30 травня 2022 року серії ДПР18 № 334303, складеним у м. Вінниці по вул. Грушевсь-кого, 54 поліцейським взводу № 1 роти № 4 БУПП у Вінницькій області рядовим поліції Кирнасюком О. В., у цей день 30 травня 2022 року о 10.10 го-дині у м. Вінниці по вул. Грушевського, 54 водій ОСОБА_2 керував транс-портним засобом марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродня блідість. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_2 відмовився на місці зупинки керованого ним автомобіля. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністра-тивна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі не-оподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 496,20 гривень судового збору.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції від 05 липня 2022 року, ОСОБА_2 , його адвокат Огородник В. В. оскаржують її в апеля-ційному порядку, просять поновити їм строк на апеляційне оскарження, посила-ючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови суду був отриманий за-хисником наручно у приміщенні суду 07 липня 2022 року, засобами поштового зв`язку копія постанови особі, притягнутій до адміністративної відповідальнос-ті, не надсилалася. Крім того, вважаючи постанову суду незаконною, необґрун-тованою, ухваленою за неповного встановлення обставин справи, з порушен-ням норм матеріального та процесуального права, скаржники просять її скасу-вати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. У скарзі зазначається, що ОСОБА_2 поліцейські не повідомили про причини зупинки його транс-портного засобу, відповідно усі наступні дії поліцейських є незаконними. Циту-ючи норми, якими встановлений порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, скаржники звертають увагу на порушення їх поліцейськими внаслі-док того, що ОСОБА_2 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. За відсутності такої відмови поліцейські не мають права вимагати проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охо-рони здоров`я. Докази щодо вимоги поліцейських пройти огляд на місці зупин-ки транспортного засобу відсутні. Також у скарзі вказується на невідповідність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ознак сп`яніння ознакам, визначеним в Інструкції, яка унормувала порядок виявлення ознак сп`яніння.

Відповідно до норм статті 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути понов-лений органом, правомочним розглядати скаргу.

Дослідивши, ретельно проаналізувавши матеріали справи про адміністра-тивне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 адво-ката Огородника В. В. на підтримання апеляційної скарги, суд апеляційної інс-танції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскар-ження даної постанови. Натомість апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не до-сліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом дру-гим частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до норм статті 251 КУпАП доказами у справі про адмініс-тративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визна-ченому законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи від-сутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопору-шення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідаль-ності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при роз-гляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішен-ня справи.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відпо-відальність за керування транспортними засобами особами в стані алко-гольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препа-ратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керу-вання транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вжи-вання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Час-тиною другою цієї статті встановлена адміністративна відповідальність за пов-торне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій на вимогу поліцейського повинен пройти в установленому порядку медичний огл-яд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янін-ня або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ураховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона цього правопорушен-ня полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також у передачі керування транс-портними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за-твердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Мі-ністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Відповідно до пункту дванадцятого згаданої вище Інс-трукції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу пере-буває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визна-ченими у пункті четвертому розділу I цієї Інструкції, поліцейський для прохо-дження огляду направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом восьмим Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що зни-жують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 ( зі змінами ), передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопору-шення від 30 травня 2022 року серії ДПР18 № 334303, складеного у м. Вінниці по вул. Грушевського, 54, убачається, що цього дня 30 травня 2022 року о 10.10 годині у м. Вінниці по вул. Грушевського, 54 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродня блідість. Від прохо-дження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння водій відмовився на місці зупинки автомобіля. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху. Також до протоколу додане складене о 10.20 годині 30 травня 2022 року направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 з метою виявлення стану сп`яніння. Крім того, до справи долу-чений відеозапис з нагрудної камери поліцейських, яким зафіксована хроно-логія події 30 травня 2022 року з моменту зупинки транспортного засобу і до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Крім цього, до протоколу про адміністративне правопорушення доданий рапорт поліцейсь-кого, яким складений вказаний протокол, де зазначається, що під час несення нарядом «Юнкер-108» служби по забезпеченню публічного порядку та дотри-мання водіями ПДР у м. Вінниці був зупинений автомобіль «Opel Vectra», дер-жавний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Під час спілкування з водієм у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння; від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння у Ко-мунальному некомерційному підприємстві «Центр терапії залежностей» «Соці-отерапія» Вінницької обласної ради» ОСОБА_2 відмовився.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адмі-ністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, що виразилося у його відмові від проходження огляду на стан нар-котичного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина ціл-ком доведена матеріалами справи. За наявних фактичних обставин, що мають місце, у діях ОСОБА_2 убачається склад адміністративного правопорушен-ня, передбаченого вказаною нормою матеріального права, оскільки він відмо-вився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння чи його заперечення.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній поста-нові суду першої інстанції від 05 липня 2022 року, слід погодитися, вони є пра-вильними, об`єктивними, справедливими.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції, ОСОБА_2 , його захис-ник першочергово наголошують на неповідомленні водію підстав зупинки транспортного засобу, а отже незаконності наступних дій поліцейських.

Проте такі доводи скарги не можуть бути узяті апеляційним судом до ува-ги, оскільки, як убачається з матеріалів справи, а саме відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, ними зафіксовано повідомлення поліцейськими ОСОБА_2 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляду у спеціалізованому медичному закладі. Відтак неможливо ствер-джувати про неповідомлення водію причини зупинки транспортного засобу. Крім того, вказані дії правоохоронців не є предметом розгляду даної справи, вони можуть бути оскаржені у визначеному законодавством порядку. Доказів щодо оскарження дій поліцейських ОСОБА_2 , його адвокатом не надано. Разом з тим, при зупинці транспортного засобу і повідомлення поліцейськими про те, що у ОСОБА_2 убачаються ознаки наркотичного сп`яніння, внас-лідок довгих розмов та роздумів водій відмовився від проходження огляду, що є окремим адміністративним правопорушенням.

Щодо доводів скарги про порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння, а саме порушення вимог закону через непроведення огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, то такі є неспроможними. У скарзі робиться посилання на загальні пра-вила виявлення ознак стану сп`яніння. Проте у даному випадку поліцейськими виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, що в силу закону потребує прове-дення спеціальної процедури огляду водіїв транспортних засобів на стан нарко-тичного сп`яніння за направленням поліцейського саме у медичному закладі, що і було здійснено поліцейським та зафіксовано засобами відеозапису.

Не є спроможними і доводи апеляційної скарги про невідповідність вка-заних у протоколі про адміністративне правопорушення ознак сп`яніння озна-кам, визначеним у вищезазначеній Інструкції, оскільки такі не відповідають дійсності. Протокол про адміністративне правопорушення оформлений у відпо-відності до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої нака-зом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зат-вердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міні-стерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Так, згідно з пунктом четвертим Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння ( крім запаху алкоголю з порожнини рота ); звужені чи дуже роз-ширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Саме ознаки наркотичного сп`яніння зазначені у протоколі стосовно ОСОБА_2 , що свідчить про дотримання правоохоронцями законодавства у цій частині, на противагу мотивів апеляційної скарги.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейсь-кого суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встанов-лює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулю-вання у першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому дос-татніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді цієї адміністративної справи норм матеріального чи процесуального права, мотиви скарги є побутовим тлумаченням скаржни-ками в силу особистого розуміння ними окремих норм права, у тому числі і стосовно порядку розгляду судом справи про адміністративне правопорушення. Аргументи скаржників не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, оскільки вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного вимогу апеляційної скарги про необхідність скасування оскаржува-ної постанови як незаконної апеляційний суд визнає необґрунтованою, необ'-єктивною та не знаходить законних підстав для її задоволення.

У пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2008 року у справі «Романаускас проти Литви» констатований обов`язок наці-онального суду переконатися, що провадження в цілому, зокрема, спосіб отри-мання доказів, були справедливими. У справі «Бакланов проти Росії» ( рішення Європейського суду з прав людини від 09 червня 2005 року ), у справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інте-ресами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок стосовно подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, N 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, рішення від 18 липня 2006 року ).

З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить законних, ґрунтовних та об`єктивних підстав для скасування правильної, належно умотивованої та справедливої постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 , його захиснику адвокату Ого-роднику Володимиру Васильовичу процесуальний строк на апеляційне оскар-ження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою стат-ті 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , його захисника адво-ката Огородника Володимира Васильовича залишити без задоволення.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко