Справа № 141/543/22
Провадження №3/141/353/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2022 року смт Оратів

Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Климчук Сергій Васильович, розглянувши матеріали, що надійшли з Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, стрільця 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, до адміністративної відповідальності протягом календарного року не притягувався,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :
14.11.2022 до суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення від 08.11.2022, військовослужбовець ОСОБА_1 перебуває на посаді стрільця 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить військову службу за призовом під час мобілізації з 25.02.2022. Солдат ОСОБА_1 у період ранкового часу близько 07:00 год. 07.11.2022, знаходячись за територією ІНФОРМАЦІЯ_3 , вживав алкогольні напої у вигляді алкогольного енергетику Revo у розмірі приблизно 0,5 л пляшки. В подальшому, приблизно о 08:00 год. 07.11.2022, будучи в стані алкогольного сп`яніння, солдат ОСОБА_1 був виявлений військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 у стані алкогольного сп`яніння. Приблизно о 10:00 год. у супроводі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_1 був доставлений до Оратівської ЦРЛ, де останній пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння і встановлено алкогольне сп`яніння ІІ ступеня.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Солдат ОСОБА_1 суду пояснив, що що в період з 19:00 год 06.11.2022 по 07:00 год 07.11.2022 заступив у наряд. 07.11.2022 приблизно о 08:00 год, після наряду вживав алкогольні напої та під час ранкового шикування був запідозрений заступником командира роти у вживанні алкогольних напоїв. Спочатку він пройшов огляд на стан сп`яніння у відділенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , результат огляду 0.9 проміле алкоголю, однак в подальшому він був доставлений в заклад охорони здоров`я, де продув у прилад "Драгер", який показав 1.2 проміле алкоголю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. ст. 245, 246, 252, 256 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судового провадження і відправлення правосуддя, коли висновки судді не можуть базуватися на припущеннях, а всі сумніви винуватості трактуються на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність, для достовірних і безспірних висновків про скоєне на принципах забезпечення доказів провини за ст. 129 Конституції України, визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не можуть мати наперед встановлену силу.

Кваліфіковані склади військових адміністративних правопорушень містять посилання на вчинення протиправних дій під час особливого періоду.

Поняття "особливий період" визначено у ст. 1 Закону України "Про оборону України" та у ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якими вказано, що особливим є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб введено воєнний стан.

В подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 за №133/2022, від 18.04.2022 за №259/2022, від 17.05.2022 за№341/2022, від 12.08.2022 за№573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, в тому числі, до 23.11.2022.

З огляду на вказане, на даний час в Україні діє особливий період.

При цьому, відповідальність за частиною другою статті 172-15 КУпАП настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони недбале ставлення до військової служби характеризується: невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою обов`язків, визначених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, директивами, наказами, настановами тощо. Сам факт вчинення цього суспільно небезпечного діяння утворює закінчений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

Невиконання службових обов`язків в умовах діяльності військових формувань в Україні слід вважати бездіяльність військової службової особи, яка, маючи реальну можливість, не виконує конкретних вимог законів, військових статутів, настанов, інструкцій, наказів, розпоряджень.

Неналежне виконання службових обов`язків матиме місце у випадку часткового їх виконання або виконання хоча й формально у повному обсязі, але всупереч вимогам законів, статутів, підзаконних актів тощо.

При цьому обов`язки мають бути покладено на військову службову особу встановленим порядком уповноваженою на це особою та військова службова особа повинна мати реальну можливість для їх виконання у повному обсязі.
Як вбачається з примітки до ст. 172-13 КУпАП, а також з примітки до ст.425 КК України, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Згідно постанови пленуму ВС України «Про судову практику у справах про хабарництво» № 5 від 26.04.2002 зазначено, що організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо). Слід зазначити, що працівники підприємств, установ, організацій, які виконують професійні (лікар, вчитель тощо), виробничі (водій, швачка тощо) або технічні (друкарка, охоронник, оператор котельні тощо) функції, визнаються посадовими особами лише за умови, що разом із цими функціями, вони виконують організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки.

Під адміністративно-господарськими обов`язками розуміють обов`язки щодо управління або розпорядження державним, колективним або приватним майном (встановлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі мають начальники планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючі складами, магазинами, майстернями, ательє, їхні заступники, керівники відділів підприємств, відомчі ревізори та контролери та інші.

Суд зазначає, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, є не будь який військовослужбовець, а саме військова службова особа (військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.)

Натомість, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 , солдат, стрілець 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовим начальником та у справі відсутні будь-які докази на підтвердження перебування останнього на посаді, пов`язаній з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконання таких обов`язків за спеціальним дорученням повноважного командування.

Відтак, дослідивши матеріали справи, судом не встановлено, що солдат ОСОБА_1 , будучи стрільцем 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , був військовою службовою особою.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи № 141/543/22, подія адміністративного правопорушення відбулася 07.11.2022, в той час, згідно висновку амбулаторного медичного огляду № 19, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відбувся 07.10.2022.
У зв`язку наведеним, висновок амбулаторного медичного огляду № 19 від 07.10.2022 не може вважатись належним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

При цьому, пояснення ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про вчинення військового адміністративного правопорушення від 08.11.2022, суд до уваги не приймає, оскільки визнавальні пояснення (показання) в повному об`ємі пред`явленого обвинувачення не можуть бути покладені в основу постанови про визнання винною особи та притягнення її до відповідальності без підтвердження іншими доказами в сукупності і така постанова не може ґрунтуватися виключно на визнавальних поясненнях та припущеннях, що цілком узгоджується із правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в рішеннях у справах «Бандалетов проти України» від 31.10.2013 р., «Сальдуз проти Туреччини» від 27.11.2008 р.

Принагідно суд зауважує, що службові характеристики, надані на гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та які містяться в матеріалах справ № 141/543/22, № 141/545/22, № 141/544/22 відповідно, мають однаковий текст та зміст, які по своїй суті не відображають особистісні та професійні якості й особливості ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому до уваги їх не приймає.

На підставі викладеного, враховуючи, що належних та допустимих доказів, які підтверджували той факт, що солдат ОСОБА_1 є військовою службовою особою, тобто особою, посада якої пов`язана з виконанням обов`язків, або виконує такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування, не надано, суд доходить висновку, що солдат ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, визначений вказаною статтею.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р., адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, а також враховуючи, що солдат ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 слід закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, ст. 172-15, п. 1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 251, 255, 266, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя С.В. Климчук