ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/173/22 Справа № 175/1695/21 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, водій Транс-сервіс,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 30 квітня 2021 року о 15:30 годині по вулиці Нижньодніпровській, №2 в смтю. Слобожанське, Дніпровського району, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «DAF FТ CF 85.410» д/н НОМЕР_1 з напівпричепом «ВОDЕХ» д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, але в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків від проходження у встановленому порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову.

Пропуск строку обґрунтовує тим, що справа розглядалась без його участі, копію постанови отримав 15 грудня 2021 року по почті.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що транспортним засобом не керував, співробітники поліції його не зупиняли, протокол про вчинення будь-якого адміністративного правопорушення у відношенні нього не складався, такого документу не підписував та копію протоколу він не отримував.

Зазначає, що письмові пояснення свідків, на які посилається суд як доказ вини ОСОБА_1 , не можуть існувати, оскільки він не керував транспортним засобом.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, поважних причин свого неприбуття не повідомив, тому вважаю можливим розглянути справу за відсутності його осіб, що відповідає і узгоджується з вимогами частини шостої статті 294 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги співставивши їх із викладеними доводами, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, враховуючи те, що постанова була винесена без участі ОСОБА_1 , за його ствердженнями копію постанови він отримав 15.12.2021 року, апеляція направлена по пошті 23.12.2021 року, що не спростовано матеріалами справи, тому причини пропуску строку є поважними, і вважаю за необхідне поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 164099 від 30.04.2021 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, де зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо зазначили, що 30.04.2021 року були запрошені працівниками поліції в якості свідків при відмові водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та за допомогою технічного приладу Драгер, а також водій відмовився надавати будь-які пояснення та ставити підпис у протоколі;

- розпискою ОСОБА_2 , який зобов`язався зберігати транспортний засіб «DAF FТ CF 85.410» д/н НОМЕР_1 з напівпричепом «ВОDЕХ» д/н НОМЕР_2 до завершення дня та не передавати ОСОБА_1 ключі від транспортного засобу.

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Є необґрунтованими доводи апеляції про те, що долучені письмові пояснення свідків не відповідають критерію належності доказів, зазначені твердження апелянта носять суб`єктивну оцінку та спростовуються матеріалами провадження та доказами по справі, наведеними вище, в їх сукупності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а підстави для сумнівів з приводу показів свідків відсутні, оскільки останні засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ствердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом та відносно нього не складався протокол про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому відсутній його підпис спростовується показами свідків, які засвідчили як відмову останнього під проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і відмову від надання пояснень та підписання протоколу.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає, а тому вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко