Провадження № 33/4808/37/22
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративно відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мізунського М.М., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Яремчука О.О.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, а також стягнуто на користь держави 454 грн. судового збору, -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції зазначено, що 22.07.2021 року близько 12 год 10 хв в м. Івано-Франківську по вул. Мазепи, 168 (виїзд з ТЦ «Сільпо»), водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , виїжджаю на дорогу з прилеглої території, не надав переваги в русі транспортному засобу «Volkswagen Golf» н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3.(б), 10.2 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що з постановою суду не згідний та вважає, що наведені дані в постанові суду не відповідають дійсності, а висновки суду є необґрунтованими і безпідставними.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування обставин справи, оскільки місцевий суд розглянув справу за його відсутності. У матеріалах справи відсутні будь які докази, які б свідчили про отримання ним судових повісток про час та місце розгляду справи 21.10.2021 року. Наявна в справі довідка про доставку смс-повідомлення не є належним доказом своєчасного його сповіщення про розгляд справи, що є порушенням встановленого порядку надсилання учасникам судового процесу судових повісток. Зазначає, що ним не подавалась заявка на отримання судових повісток в електронному виді за допомогою смс-повідомлення.

Вказує на те, що жодних повідомлень суду про день та час розгляду ним не отримано, що свідчить про те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Апелянт звертає увагу на те, що постановою Івано-Франківського міського суду від 07.10.2021 року ОСОБА_2 визнано винним за вчинення правопорушення, передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП, яке набрало законної сили та яким встановлено низку фактів стосовно ДТП, зокрема те, що саме він керував транспортним засобом, причетному до ДТП.

Апелянт зазначає, що у вказаній постанові суду зазначено, що він як водій виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, подивися ліворуч, щоб дати дорогу іншим учасникам руху в попутному напрямку на крайній правій смузі руху, і в той момент не було жодного транспортного засобу, а на крайній лівій смузі руху на відстані 50 м. до місця виїзду на наявному пішохідному переході рухалися пішоходи, яких пропускали автомобілі. Впевнившись у відсутності на проїзній частині транспортних засобів, що рухаються по ній, ОСОБА_1 розпочав рух шляхом виїзду праворуч на крайню праву смугу руху вул. Мазепи. Однак, через декілька секунд відчув удар у свій автомобіль, що був завданий автомобілем VW Golf, яким керував Федишин, який після ДТП залишив автомобіль і втік, а потім повернувся на місце з дружиною і дітьми. Вказує, що водій ОСОБА_2 рухався із великою швидкістю.

Апелянт вказує на те, що в матеріалах справи не міститься жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушення, що спричинило до ДТП.

Не погоджується із висновками суду про те, що він порушив ПДР, що призвело до ДТП.

Просить постанову суду скасувати, та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Мізунський М.М., підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Яремчук О.О. просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду без змін.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та проаналізувавши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга на постанову суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

В своїх апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист, надання доказів у справі для з`ясування фактичних обставин справи.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

З мотивувальної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.10.2021 року вбачається, що у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи. Станом на час розгляду справи жодних заяв та клопотань від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважав, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.124 КУпАП надійшли на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 02.08.2021 року, розгляд яких було призначено на 13 год. 00 хв. 17.08.2021 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено за допомогою смс-повідомлення, яке було доставлено правопорушнику о 17.49 год. 05.08.2021 року, про що свідчить довідка суду про доставку смс (а.с.8). Однак, розгляд справи не відбувся і суд відклав справу на іншу дату.

Наступне судове засідання судом було призначено на 13.15 год. 12.10.2021 року, про що ОСОБА_1 завчасно було повідомлено за допомогою смс-повідомлення про судове засідання, повідомлення було доставлено ОСОБА_1 о 17.31 год. 17.08.2021 року, про що свідчить довідка про доставку смс (а.с.9).

В черговий раз судом було призначено розгляд справи на 21.10.2021 року, про що ОСОБА_1 було направлено повідомлення суду (а.с.19).

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції неодноразово призначав розгляд справи стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що повідомлення про виклик до суду було направлено за адресом, який було вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та правильність якого було підтверджено власноручним підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що встановлення діючим законом скороченого строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїм правом на відкладення розгляду справи та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

В той же час, наявність вищевказаної норми закону свідчить про те, що законодавець вважає, що вказаний строк достатній для того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності змогла належним чином реалізувати своє право на участь у судовому засіданні та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді.

Зокрема, в своїх доводах ОСОБА_1 не вказує яким чином повідомлення його про розгляд справи за допомогою смс-повідомлення порушило його права, не дозволило йому дізнатись про розгляд провадження та прийняти участь в судовому засіданні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Вищевказані дії ОСОБА_1 , свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами, оскілки хоча вони і виглядають як такі, що стосуються захисту порушеного права, однак по суті були спрямовані на деструктивність судового розгляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП від 22.07.2021 року був ознайомлений із правами та обов`язками, а також повідомлений про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, про що свідчить його власноручний підпис, а його процесуальна поведінка свідчить про те, що останній повністю погоджувався із висунутим обвинуваченням, та не приймав належних заходів щодо забезпечення участі у судовому засіданні та обстоювання своїх прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими законом, в суді.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушував права ОСОБА_1 на організацію ефективного захисту його інтересів і не може бути правовою підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне перевірити вищевказані доводи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 показав, що не визнає вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП , оскільки вважає, що причиною ДТП стали дії водія ОСОБА_2 , який створив аварійну ситуацію, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження.

Як вбачається з представлених матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №204076 від 22.07.2021 року, водій ОСОБА_1 22.07.2021 року близько 12 год. 10 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Мазепи, 168 (виїзд з ТЦ «Сільпо»), керуючи транспортним засобом марки «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , виїжджаю на дорогу з прилеглої території, не надав переваги в русі транспортному засобу «Volkswagen Golf» н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3.(б), 10.2 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протокол складено уповноваженою особою інспектором ВАП УПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Моринчук Ю.О., підписаний правопорушником та особою, яка склала даний протокол.

Правопорушнику було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківська, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1

Посвідчення водія у ОСОБА_1 було вилучено працівником поліції та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення , зазначено, що останній надав пояснення на окремому аркуші.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у даному протоколі.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень на підставі ст.63 Конституції України.

Право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи»

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Однак, з огляду на обставини, за яких було складено протокол щодо ОСОБА_1 вимагали від нього надання додаткових пояснення щодо обставин ДТП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучена схема дорожньо-транспортної пригоди, яка складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

На вказаній схемі зафіксоване розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, особливості дорожньої розмітки, відповідні результати виміру відстаней, які мають важливе значення для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобілів, які сталися внаслідок ДТП.

Вищевказані дані схеми дорожньо-транспортної пригоди повністю узгоджуються з поясненнями учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, місця зіткнення транспортних засобів та суспільно-небезпечних наслідків у виді пошкодження транспортних засобів.

Зокрема, враховуючи дані Схеми місця ДТП та розташування автомобілів «Volkswagen Golf» н.з НОМЕР_2 , та «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , в м. Івано-Франківськ, по вул. Мазепи, 168, після дорожньо-транспортної пригоди, характер ушкоджень транспортних засобів та їх локалізацію, необхідно прийти до висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулось в той час, коли водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , здійснював поворот праворуч, виїжджаючи з прилеглої території на головну дорогу, а водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» н.з НОМЕР_2 ,, рухався по головній дорозі.

Вищевказані дані схеми ДТП повністю узгоджуються з даними протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до якого водій ОСОБА_1 в порушення правил п.10.2, 2.3Б ПДР України розпочав здійснювати маневр повороту праворуч, в той момент, коли автомобіль «Volkswagen Golf» н.з НОМЕР_2 , здійснював рух по головній дорозі.

Схема ДТП підписана одним учасником даної ДТП ОСОБА_1 , що свідчить про його згоду із вказаною інформацією.

Дорога в місці дорожньо-транспортної пригоди містить по дві смуги руху дороги в одному напрямку, яку розділені між собою суцільною розділовою смугою руху. Як позначено на схемі дорожньо-транспортної пригоди, після зіткнення транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» н.з НОМЕР_2 , знаходився на лівій смузі руху, на відстані 7.4 м. від правого переднього колеса до лівого краю дороги та розташування заднього правого колеса на відстані 7.6 м. від лівого краю дороги. Зі схеми ДТП вбачається, що автомобіль «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , виїжджав на головну дорогу з прилеглої території і після ДТП автомобіль зупинився на відстані 2.3 м. від правого переднього колеса до краю дороги та праве заднє колесо на виїзді з прилеглої території до головної дороги, тобто водій автомобіля здійснював маневр повороту праворуч на головну дорогу, виїжджаючи з прилеглої дороги. Вищевказані обставини свідчать про те, що зіткнення транспортних засобів відбулось на лівій смузі руху по відношенню до напрямку руху обох транспортних засобів, за участі яких відбулось зіткнення транспортних засобів.

До вищевказаної схеми дорожньо-транспортної пригоди долучено перелік видимих (зовнішних) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, відповідно до якого в автомобілі «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , пошкоджене передні ліве та праве крила, передні ліва та права фари, капот, передній бампер, кришка радіатора та радіатор, переднє ліве колесо; в автомобілі «Volkswagen Golf» н.з НОМЕР_2 , пошкоджено передній бампер, капот, передні ліве та правий крило, ліва та права передні фари.

Вищевказані пошкодження транспортних засобів повністю відповідають поясненням сторін щодо механізму зіткнення транспортних засобів, відповідно до яких дорожньо-транспортна пригода відбулась в той час, коли водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , здійснював поворот праворуч, виїжджаючи з прилеглої території на головну дорогу, а водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» н.з НОМЕР_2 ,, рухався по головній дорозі.

До матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення надано письмові пояснення.

Зокрема у відповідності до письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих після ДТП, вбачається, що від дачі пояснень відмовився на підставі ст.63 Конституції України (а.с.3).

Зі змісту письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що 22.07.2021 року близько о 12.10 год. у м. Івано-Франківську по вул.. Мазепи, 168, біля торгового магазину «Сільпо» був свідком того, що водій транспортного засобу «Volkswagen Golf» білого кольору чоловік віком 30 років в темному одязі рухаючись по головній дорозі по вул. Мазепи на великій швидкості на пішохідному переході, в момент, коли інші транспортні засоби пропускали пішоходів, здійснив обгін транспортних засобів з правої сторони, чим створив аварійну ситуацію. В цей час з парковки магазину «Сільпо» здійснював виїзд на головну дорогу водій автомобіля «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , польської реєстрації. Водій автомобіля «Volkswagen Golf» рухався неадекватно, а тому відбулось ДТП передніми частинами автомобілів. Одразу після зіткнення водій білого Фольцвагена вибіг з автомобіля, закрив двері та втік. Повернувся водій під час оформлення ДТП. Додатково ОСОБА_3 в поясненні зазначив, що водій автомобіля «Volkswagen Golf» здійснював небезпечний маневр, що створило аварійну ситуацію.

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 підтвердив вищевказані показання та надав показання, які надав пояснення, які аналогічні його письмовим поясненням в матеріалах справи (а.с.4)

Зі змісту пояснень ОСОБА_3 свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася в той час, коли водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Skoda», виїжджав з прилеглої території на головну дорогу, а водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», рухався по головній дорозі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 стверджував, що він, керуючи власним транспортним засобом «Volkswagen Jetta», досить повільно рухався по вул. Мазепи біля магазину « Сільпо» по лівій смузі руху, коли транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» під керуванням ОСОБА_2 здійснив на великій швидкості випередження його транспортного засобу по правій смузі руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda» , який виїжджав з прилеглої території.

Таким чином, зі змісту пояснень свідка ОСОБА_4 , вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась в той час, коли водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , здійснював поворот праворуч, виїжджаючи з прилеглої території на головну дорогу, а водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» н.з НОМЕР_2 ,, рухався по головній дорозі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджував, що саме дії водія ОСОБА_2 призвели до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки останній здійснював керування автомобілем на великій швидкості, створив аварійну ситуацію та виїхав на його смугу руху в той час, коли він здійснював поворот праворуч, у здійсненні безпечності якого він переконався завчасно та належним чином.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що він не заперечує, що зіткнення транспортних засобів відбулось за наявності обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, однак вважає, що зіткнення відбулось з вини водія ОСОБА_2 , оскільки останній, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по головній дорозі, з перевищенням дозволеної швидкості руху, не надав можливість пішоходам завершити перехід, безпідставно змінив смугу руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом під його керуванням, в той час, коли він виїжджав з прилеглої дороги на головну дорогу.

Таким чином, зі змісту пояснень наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він вважає винним у вчиненні адміністративного правопорушення водія транспортного засобу «Skoda», н.з. НОМЕР_1 ,, під керуванням ОСОБА_2 , яка порушив ПДР України та створив аварійну ситуацію.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи ОСОБА_1 щодо порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 в частині перевищення допустимої швидкості руху можуть бути перевірені тільки в межах конкретного провадження за звинуваченням його у вчиненні відповідного правопорушення.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься копія постанови судді Івано-Франківського міського суду від 07 жовтня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що в порушення вимог п.2.5 ПДР України відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта стосовно того, що зіткнення автомобіля під його керуванням з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 відбулось внаслідок порушення останнім Правил дорожнього руху України, оскільки ці доводи виходять за межі висунутого обвинувачення та не впливають на правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Вказані доводи апелянта спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, даними протоколу про адміністративне правопорушення та долученої до нього схемою дорожньо-транспортної пригоди, переліком пошкоджень транспортних засобів, доданими фотознімками.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що дорожньо-транспортна пригода, яка призвела до зіткнення транспортних засобів відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п.2.3б, 10.2 ПДР України, оскільки він, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», розпочав маневр повороту праворуч з виїздом на смугу руху головної дороги з прилеглої дороги, не надав дорогу транспортному засобу «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що саме дії водія ОСОБА_1 знаходяться у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, оскільки саме він створив аварійну ситуацію, яка призвела до зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Апеляційний суд вважає, що питання про наявність у водія ОСОБА_2 технічної можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України, виходить за межі висунутого обвинувачення та не впливає на правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 .

Так, відповідно до вимог п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що розгляд провадження щодо обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП відбувається в межах висунутого обвинувачення і не пов`язаний із необхідністю встановлювати обставини дорожньо-транспортної події, які не впливають на правильність висновків суду щодо доведеності обвинувачення.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , маючи об`єктивну реальну технічну можливість встановити, що по головній дорозі рухається транспортний засіб марки «Skoda», н.з. НОМЕР_1 ,, під керуванням ОСОБА_2 , не переконавшись у безпечності своїх дій, виїхав на головну дорогу з прилеглої території, намагаючись виконати маневр повороту праворуч, створивши перешкоду подальшому руху вищевказаному транспортному засобу, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд враховує правову позицію, яку було висловлено Верховним Судом України у справі №5-218кс15 від 5 листопада 2015р, відповідно до якої водій транспортного засобу, який рухається по головній дорозі вправі розраховувати, що водій транспортного засобу, який рухається по другорядній дорозі, виконає правила дорожнього руху, зупиниться та дасть дорогу транспортному засобу, який рухається по головній дорозі.

Зокрема, відповідно до положень пункту 1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог п.2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.10.2 перед початком руху та зміною його напрямку виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, вважає, доведеною, поза розумним сумнівом, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він, 22.07.2021 року близько 12 год. 10 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Мазепи, 168 (виїзд з ТЦ «Сільпо»), водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , виїжджаю на дорогу з прилеглої території, не надав переваги в русі транспортному засобу «Volkswagen Golf» н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3.(б), 10.2 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При розгляді питання про справедливість призначеного ОСОБА_1 стягнення, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв