Справа № 307/1374/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/400/21, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.05.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №235417 від 21.04.2021 та постанови судді від 18.05.2021 вбачається, що ОСОБА_1 17.11.2020 о 20 год. 50 хв., керував автомобілем марки «Міцсубісі Л200» номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 17.11.2020 о 20 год. 50 хв., між с.Красна та смт Усть-Чорна, керуючи автомобілем марки «Міцсубісі Л200» номерний знак НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив з`їзд у кювет та допустив зіткнення з сироростучим деревом, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 2.10 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду від 18.05.2021 та закрити провадження у праві на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Заперечує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ні на передодні ДТП, ні у день події він не вживав спритних напоїв. 17.11.2021 близько 23 год. він потрапив у ДТП, внаслідок якого отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим був госпіталізований до Тячівської РЛ. Під час ДТП з ним у автомобілі перебував пасажир ОСОБА_3 , який жодних тілесних ушкоджень під час зіткнення не отримав та в той же день був відпущений з лікарні додому. Разом з тим, за вказаним фактом ДТП було розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відомості про яке 18.11.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

-2-

№0000260. 14.04.2021 дане кримінальне провадження було закрито на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України і лише після закриття кримінального провадження йому стало відомо про наявність у матеріалах кримінального провадження висновку судово-токсикологічної експертизи, якою встановлено наявність у його крові 1,36 % етилового спирту. Стверджує, що забір його крові для дослідження було проведено з грубим порушення встановленого законом порядку, у зв`язку з чим просить визнати цей доказ недопустимим. Зазначає також, що 07.05.2021 прокурором Нам`яком Ю.Ю. скасовано постанову про закриття кримінального провадження №0000260 від 18.11.2020. Окрім іншого, вважає також, що на момент розгляду справ сплили строки накладення стягнення за вчинення правопорушення, яке ставиться йому у вину, у зв`язку з чим справа підлягає закриттю.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Панфілов П.Г. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Панфілова П.Г., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не оспорюється про, що свідчить і факт відсутності в апеляційній скарзі мотивів на спростування такого висновку, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд не переглядає висновок судді в цій частині, і вважає, що такий ґрунтується на сукупності зібраних по справі доказів, яким дана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, не доведений у встановленому законом порядку, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено

-3-

адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та іншими доказами.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 8 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), у разі скоєння

-4-

дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 17.11.2020 о 20 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Міцсубісі Л200» номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів. Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235417 від 21.04.2021, висновком судово-токсикологічної експертизи №2123 від 19.11.2020, відповідно до якої в крові ОСОБА_1 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,36%, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння, постановою старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (із дислокацією у м.Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м.Львові Шевчука М.В. від 12.04.2021 про закриття кримінального провадження №0000260 від 12.04.2021.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський ВПР №1 Тячівського РВП Мельник О. був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимогами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недійсність результатів медичного огляду, а відтак і недопустимість складеного відносно нього висновку експерта, через порушення порядку забору крові, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Пунктом 8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 визначено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Згідно п.3 розділу ІІІ огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

-5-

Таким чином, враховуючи те, що водій ОСОБА_1 був учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої він та пасажир ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, то його огляд в обов`язковому порядку мав проводитись виключно в закладі охорони здоров`я, без попереднього проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Більш того, ОСОБА_1 не спростовує сам факт його перебування на момент керування транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, в основу рішення суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення обґрунтовано покладено результати висновку судової токсикологічної експертизи №2124 від 19.11.2020, проведеного на підставі постанови слідчого СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Чолан В.І. від 18.11.2020.

Огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я шляхом забору крові на дослідження, за згодою ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов до висновку, що результат висновку судово-токсикологічної експертизи №2124 від 19.11.2020, є належним та допустимим доказом по справі, у зв`язку з чим, у сукупності з іншими дослідженими по справі доказами, беззаперечно вказує на перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи, та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності поза строками, передбаченими ч.5 ст.38 КУпАП, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі по адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

У випадку, коли за фактом правопорушення спочатку порушується питання про відкриття кримінального провадження, але згодом приймається рішення про його закриття, строки накладення адміністративного стягнення мають свої відмінності.

Частиною 5 статті 38 КУпАП передбачено, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

-6-

Наведена норма права свідчить про те, що спеціальний (скорочений) строк накладення адміністративного стягнення починає спливати з моменту прийняття постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів справи, постановою старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (із дислокацією у м.Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м.Львові Шевчука М.В. від 12.04.2021, кримінальне провадження, внесене 18.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000260, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Тобто, згідно положень ч.5 ст.38 КУпАП, строк накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 на час розгляду справи судом першої інстанції не закінчився.

Судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 та захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.05.2021 щодо ОСОБА_4 ,-без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя