Справа №948/352/22
Провадження №3/948/133/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року смт Машівка Полтавського району Полтавської області

Суддя Машівського районного суду Полтавської області Шинкарчук Я.А., розглянувши матеріали, які надійшли з сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хорол РФ, громадянина України, який зареєстрований у встановленому законом порядку та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ?

встановив:

Згідно протоколу від 29 травня 2022 року про адміністративне правопорушення серії ВАБ №137335, 29 травня 2022 року о 13:00 годині гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , перебуваючи в гостях у своєї сестри ОСОБА_2 на ґрунті раптово виниклих родинних неприязних відносин, вчинив відносно неї насильство в сім`ї, в ході якого ображав нецензурною лайкою, висловлювався завдати фізичного болю, своїми діями міг завдати психологічної шкоди заявнику, за що передбачено адміністративну відповідальність, передбачену частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності у судове засідання не з`явилася, ОСОБА_1 повідомлявся належним чином про час, дату та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, а справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

В протоколі про адміністративне правопорушення міститься вказівка на частиною першою статті 173-2 КУпАП, за якою ОСОБА_1 , підлягає адміністративній відповідальності.

Так, частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За положеннями пункту 14 частини першої статті 1 приведеного Закону психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тоді як згідно пункту 17 частини першої статті 1 приведеного Закону фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За статтею 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід враховувати, що суть правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, зводиться до вчинення таких дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відтак, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2КУпАП має обов`язкову ознаку можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Однак, протокол не містить відомостей про те, чи було встановлено можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій, виходячи із визначення домашнього насильства, закріпленого в статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Вважаю, що докази, які містяться в матеріалах справи, при розгляді в суді справи про адміністративне правопорушення не є такими, що переконливо свідчать про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , не надала до матеріалів справи неспростовних доказів вчинення останній насильства в сім`ї, чи хоча б визнання ним таких дій при приїзді працівників поліції, якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до нього не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєнні фізичного насилля відносно сестри ОСОБА_2 , в результаті чого потерпіла почувала себе емоційно невпевненою, заляканою, нездатною захистити себе, настання інших негативних наслідків для потерпілої, а також не містить доказів споріднення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

За таких обставин, з матеріалів провадження не вбачається, що дії ОСОБА_1 могли завдати ОСОБА_2 чи завдали їй фізичної чи психологічної шкоди, встановлення настання якої є обов`язковим.

Адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що суду не надано належних доказів, що підтверджують вину ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, не зазначено в чому саме воно полягало, які саме дії, що підпадають під ознаки домашнього насильства були вчинені ОСОБА_1 щодо його сестри під час сварки, з врахуванням відсутності інших об`єктивних доказів у справі вони не є переконливими та не спростовними, а тому вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, і провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 251, 256, 278 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Машівський районний суд Полтавської області.

Суддя Я.А. Шинкарчук