Справа № 742/27/22 Головуючий у 1 інстанції Фетісова Н. В.
Провадження № 33/4823/213/22
Категорія - ст. 130 ч.1, ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника - адвоката Денисенка С.В., в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 лютого 2022 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце роботи - співробітник Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, на даний час - військовослужбовець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та на нього накладено адміністративне стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, 26 грудня 2021 року об 11 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Прилуки Чернігівської області, по вул. Земській, керуючи транспортним засобом «NISSAN X-TRAIL», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив наїзд на опору телефонних ліній та паркан будинку № 114 по вул. Миколаївській, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим порушив п.12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім того, 26 грудня 2021 року об 11 год 20 хв. ОСОБА_1 в м. Прилуки Чернігівської області, по вул. Земській, керував транспортним засобом «NISSAN X-TRAIL», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат Денисенко С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 лютого 2022 року та скасувати її, а провадження у справі закрити.

Апелянт вказує про незаконність судового рішення, яке обґрунтоване недопустимими та недостовірними доказами, а також про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та через неправильне застосування судом норм матеріального права.

Зазначає про наступні порушення допущені при розгляді справи:

- Суд обґрунтував свої висновки показаннями поліцейських, які не були безпосередніми очевидцями вчинення правопорушень. При цьому працівники поліції, на думку апелянта, є зацікавленими особами у результатах розгляду складених ними матеріалів, а тому їх показання є недопустимими.

- Зазначає, що і протокол не може бути доказом у справі, оскільки він фактично є суб`єктивним описом подій.

- Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також не бачили безпосереднього руху автомобіля та його зіткнення з електроопорою та парканом, а відтак вони не можуть спростовувати показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та самого ОСОБА_1 , що також не проаналізовано судом.

- Вказує, що зазначені свідки вказували лише про запах алкоголю з салону автомобіля, а не від особи, яку вони вважали водієм.

- Оскільки всі інші досліджені судом докази стосуються обставин, які відбувалися вже після ДТП, то вони не можуть спростовувати показання свідків захисту.

- Відсутність належних доказів щодо керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , свідчить про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

- Апелянт, посилаючись на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, вказує, що відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, однак такого огляду ОСОБА_1 запропоновано не було, що не спростовується показаннями свідків.

- Звертає увагу на наявність токсикологічного дослідження, з якого і вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд у лікарні, куди був доставлений з місця ДТП, за таких обставин висновок суду про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та порушення вимог п. 2.5 ПДР є необґрунтованим та безпідставним.

Як встановлено з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 на даний час перебуває на військовій службі.

Адвокат Денисенко С.В. в телефонному режимі повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте в засідання апеляційного суду не з`явився. Враховуючи відсутність у діючому Кодексі України про адміністративні правопорушення норми, яка передбачає обов`язкову участь учасників судового провадження при розгляді даної категорії справ, що узгоджується з положеннями ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести судовий розгляд скарги у відсутність автора апеляційної скарги - захисника Денисенка С.В. та особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

При цьому апеляційний суд вважає поважними причинами пропуску звернення з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, а саме, отримання ОСОБА_1 постанови суду 23.02.2022 року, безпосередньо перед початком воєнного стан у зв`язку із збройною агресією РФ проти України та перебування ОСОБА_1 на військовій службі, що стверджується відповідною довідкою за підписом командира військової частини (а.с.116), що фактично ускладнило можливість укладення договору з адвокатом про надання відповідних юридичних послуг щодо оформлення апеляційної скарги. Відтак, строк на апеляційне оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 лютого 2022 року підлягає поновленню, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження, вимоги апеляційної скарги та проаналізувавши доводи її мотивувальної частини, співставивши з наявними доказами, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП стверджується зібраними по справі доказами, яким суд дав належну оцінку, зокрема:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ №260118 від 26.12.2021 (а.с.2) та серії ААБ №260117 від 26.12.2021 (а.с.59);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 (а.с.61), ОСОБА_3 (а.с.62), ОСОБА_2 (а.с.63);

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого встановлено, що на місці дорожньо-транспортної пригоди, із збитою опорою, зірваними проводами та пошкодженим парканом будинку, ОСОБА_1 перебуваючи в салоні авто на задньому пасажирському сидінні на неодноразові зауваження (пояснення, вимоги) працівників поліції, протягом тривалого часу не реагує, вийшовши з авто, уникає спілкування, мовчить, та уникає відповіді щодо пропозиції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та ознайомлення з постановами про притягнення до адміністративної відповідальності.

- Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_2 показав, що 26 грудня 2021 року перебував вдома, почувши грохот, виглянув у вікно та навпроти через дорогу побачив авто, яке збило опору та в`їхало у паркан. Чоловік, який вийшов з лівої сторони авто з водійського сидіння мав нечітку ходу, крім того в авто була жінка, яка вийшла із заднього пасажирського сидіння. Крім того, свідок детально повідомив про перебіг подій, що відбувалися вже після приїзду працівників поліції та під час оформлення матеріалів. Підтвердив, що письмові пояснення, які знаходяться в матеріалах справи дійсно записані працівниками поліції з його слів.

- Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні районного суду показала, що в грудні 2021 року за декілька днів до Нового року, точної дати не пам`ятає, близько 11 год. перебувала вдома, почула звук удару, підійшла до вікна та побачила, що авто Нісан Ікстрейл в`їхало в паркан, декілька хвилин намагались виїхати. Згодом з авто вийшов чоловік, з нечіткою ходою. Був одягнутий у темну дублянку та мав на голові шапку, обличчя не роздивилась. Обійшов машину, потім вийшла жінка, разом ходили біля авто. Потім знову намагались виїхати. Пояснення записував працівник поліції з її слів, пояснення зачитали.

Висновок суду, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які допитані в судовому засіданні є узгодженими між собою та такими, що відповідають матеріалам відеофіксації, так і їх письмовим поясненням, доданими до протоколів, відповідає матеріалам справи. Більше того, апеляційний суд відмічає, що ці показання є стверджувальними та впевненими щодо встановлення особи водія, а тому зауваження апелянта, що ці свідки не бачили руху автомобіля відкидаються апеляційним судом, як такі що покликані нівелювати перебіг подій на предмет достовірності.

Також судом надана оцінка і письмовим поясненням свідка ОСОБА_6 , щодо встановлення одного і того ж факту, а саме встановлення особи водія та обставин ДТП. Так, ці пояснення повністю узгоджують з показаннями вказаних вище свідків та з дослідженими матеріалами справи.

Крім того, встановлені судом обставини підтверджуються і дослідженою схемою місця ДТП, на якій графічно зображено місце знаходження транспортного засобу після ДТП та описані пошкодження автомобіля.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідків поліцейський ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили, яким чином було встановлено особу водія ОСОБА_1 та наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, що було підставою запропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але оскільки ОСОБА_1 мовчав, це і було сприйнято поліцейськими як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зокрема, на противагу доводам скарги адвоката, судом була дана оцінка показанням свідка ОСОБА_9 , яка є дружиною ОСОБА_1 . Висновок про те, що дані показання суперечать іншим матеріалам справи, а сама особа є зацікавленою, на переконання апеляційного суду є цілком вірний. А показання ОСОБА_9 суд апеляційної інстанції визнає такими, що надані на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , що є способом захисту останнього та намаганням уникнення адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення.

В той же час і показання свідка ОСОБА_5 , яка була допитана за клопотанням сторони захисту, є такими, що суперечать іншим доказам, а саме як усним так і письмовим показанням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та оглянутому в судовому засіданні відео. Більше того, апеляційний суд підкреслює, що будь-яких даних про те, що цей свідок був очевидцем подій матеріали справи не містять, як не заявляв свідок про себе і при оформленні матеріалів адміністративного провадження, що також враховує апеляційний суд ставлячись критично до цих показань.

Вищевказані зібрані по справі докази свідчать про те, що встановлені судом фактичні обставини знайшли своє підтвердження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а також порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

Відтак, дії ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані правильно, а накладене на нього стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам справи, тому доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом не вжито належних заходів, спрямованих на встановлення всіх фактичних обставин справи, апеляційний суд визнає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, при цьому водій ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду. за обставин, вказаних у протоколах, спростовуються матеріалами справи.

При цьому, апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про те, що працівники поліції не були очевидцями правопорушення та є зацікавленими особами. Так, автором скарги не зазначено жодного доводу та не надано жодного доказу, які б свідчили про якусь зацікавленість поліцейських чи про особисті неприязні відносини, пов`язані з якоюсь конкретною ситуацією. При цьому апеляційний суд акцентує увагу на тому, що показаннями поліцейських на ряду з іншими доказами встановлено процедуру щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння та фактичної відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, та дотримання прав особи шляхом роз`яснення його прав та оголошення (вручення) процесуальних документів щодо оформлення обставин події. В той же час, самим же допитом свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спростовується це припущення апелянта щодо відсутності вказаних свідків як очевидців події ДТП, оскільки таких показань в судовому засіданні надано не було.

Апеляційний суд не приймає до уваги апеляційні доводи про те, що відповідальність настає лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі, оскільки вимоги Інструкції на яку посилається адвокат містить зовсім інший порядок, який немає нічого спільного з суб`єктивним тлумаченням апелянта.

Так, відповідно до п.п.6,7 Розділу І Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Покликання адвоката про те, що ОСОБА_1 пройшов огляд у лікарні, куди був доставлений з місця ДТП, тому за таких обставин висновок суду про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та порушення вимог п. 2.5 ПДР є необґрунтованим та безпідставним, судом апеляційної інстанції відхиляється. В даному випадку, факт подальшого проходження огляду в лікарні не спростовує факт відмови від проходження огляду на місці зупинки, а навпаки підкреслює, що працівниками поліції вірно визначено наявність ознак алкогольного сп`яніння та підставно запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці.

При цьому проведення огляду в закладі охорони здоров`я прямо кореспондується з положенням п.8 Розділу І вказаної вище Інструкції, а саме, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Враховуючи, що ОСОБА_1 після значного проміжку часу та оформлення матеріалів адміністративного провадження заявив, що почуває себе погано, йому була забезпечена невідкладна швидка допомога та проведені необхідні аналізи, що в свою чергу не спростовує факт відмови від проходження огляду на місці, оскільки такі події в часі передували підставам виклику медичної допомоги з подальшою госпіталізацією ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені судом обставини та перевірені твердження апелянта, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду обґрунтоване належними та допустимими доказами, а тому постанова суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі захисника Денисенка С.В., апеляційний суд не знаходить.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Денисенку С.В. строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Денисенка С.В., в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко