Справа № 683/762/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Луговий О.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

26 лютого 2022 року о 21 год. 25 хв. ОСОБА_1 по вул.Прокоп`юка, 3/1 в м.Старокостянтинові, Хмельницького р-н., на порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки «CHEVROLET NUBIRA», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Такими діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Справа призначалась до розгляду на 18 квітня 2022 року об 09 год. 15 хв., ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило

У відповідності до ч.1 ст.268 КУпАП суд розглядає справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що на думку суду має місце з боку ОСОБА_1 нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного порушення правил дорожнього руху повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення в якому зафіксовано вчинене ОСОБА_1 порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, роздруківкою алкотесту 6810 приладу Драгер (результат тесту 1,57%0), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та диском з відеозаписом на якому зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП). Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду справи письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на предмет їх достовірності та допустимості, вважаю за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставин. Письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчиненні правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 доведена, дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно, враховуючи особу правопорушника та беручи до уваги, що для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, переконаний, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», що становить 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 23, 40-1, 283, 284-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Суддя: