Справа№672/363/22
Номер провадження 3/672/173/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Городок

Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Шинкоренко С.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, інваліда ІІІ групи, раніше судимого 20.05.2009 року Городоцьким районним судом за ч.1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України із іспитовим терміном 1 рік; 14.05.2013 року Городоцьким районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт; 01.08.2013 року Городоцьким районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт; 25.09.2013 року Городоцьким районним судом за ч. 2 ст. 389 КК України до 5 місяців 10 днів арешту; 22.04.2015 року Городоцьким районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт; 24.06.2015 року Городоцьким районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт; 18.09.2015 року Городоцьким районним судом за ч. 1 ст. 162, 71 КК України до 2 років 15 днів позбавлення волі; 22.05.2017 року Городоцьким районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт; 11.09.2017 року Городоцьким районним судом за ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 162 КК України до 1 року 6 місяців 10 днів обмеження волі; звільнений з місць позбавлення волі 16.08.2018 року,

за ч.1 ст.187 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він порушив правила адміністративного нагляду, встановленого відносно нього згідно постанови Городоцького районного суду Хмельницької області від 18.05.2022 р., а саме: перебуваючи під адміністративним наглядом, 27.05.2022 р., 31.05.2022 р. був відсутній за місцем свого проживання з 22.00 год. до 06. 00 год., чим порушив п. (а) ч.1 ст. 10 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі".

В порядку ч.2 ст. 36 КУпАП суддя вважає за можливе об`єднати справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 провадження №3/672/173/22, 3/672/174/22 для спільного їх розгляду.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчинених правопорушеннях визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, просить його суворо не карати.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи, зокрема з протоколів про адміністративні правопорушення від 31.05.2022 р. та 06.06.2022 р. вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 187 КУпАП.

В той же час постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 06.09.2021 р. у справі №672/968/21 (провадження №3/672/392/21) визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні ним, зокрема, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КУпАп та накладено на нього стягнення у вигляді 15 (п`ятнадцяти) діб адміністративного арешту.

Положення ч.2 ст. 187 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою статті 187 КУпАП, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Таким чином враховуючи той факт, що будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.187 КУпАП, ОСОБА_1 повторно порушив правила адміністративного нагляду протягом року, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КУпАП.

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення, і суддя не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації в сторону погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про безпідставність і незаконність складення даних протоколів про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - в провадженні закрити в зв`язку із відсутністю в діях особи складів правопорушень, передбачених ч.1 ст.187 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Суддя: