Справа № 946/6416/22
Провадження № 3/946/2502/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2022 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., за участю секретарів судового засідання Ярош-Іванова М.В., Щербак І.П., притягуваного ОСОБА_1 , захисника Живори Є.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Одеської області, громадянина України, інспектора прикордонної служби 1-ої категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

18 вересня 2022 року о 06:15 годині ОСОБА_1 у м. Ізмаїл Одеської області по вул. Некрасова біля буд. 158 керував транспортним засобом «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння: на місці із застосуванням технічних засобів відеозапису був проведений огляд ОСОБА_1 за його згоди на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу газоаналізатору «Alkotest Drager 7510» проба виявилася позитивною 0,39 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 18.09.2022 він їхав на своєму автомобілі на службу, його зупинили працівники поліції начебто для перевірки документів та попросили пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат виявився позитивний 0,39 ‰, на що він здивувався, оскільки в той день він пив лише квас, який купила дружина, спиртні напої не вживав. Коли один з працівників поліції відходив, то називав іншому працівнику поліції інший результат, а саме 0,48 ‰. Він зазначив, що погодився з результатом, бо йому треба було о 07:00 годині прибути на службу, крім того, він думав, що зможе оскаржити дії працівників поліції в суді. Далі, працівниками поліції був складений протокол, який він підписав, викликали другого водія, щоб той відвіз його автомобіль додому. На службі він повідомив своє керівництво, що відносно нього був складений протокол, однак вони вирішили, що не було підстав для його відсторонення від служби та йому видали зброю, після чого він заступив у наряд. А якщо б він перебував у стані алкогольного сп`яніння, йому б не довірили зброю. Притягуваний ОСОБА_1 також просив суд не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки його транспортний засіб використовується під час несення ним служби при забезпеченні обороноздатності країни.

Крім того, його захисник Живора Є.В. зазначив, що скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не доведено належними та достатніми доказами, а ті матеріали, що знаходяться в матеріалах справи, не відповідають вимогам чинного законодавства. Так, захисник послався на те, що до відсутній відеозапис тривалістю приблизно 2 хвилини, саме тоді, на думку захисника, і булі роз`яснені підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням притягуваного. Таким чином, захисник зазначив, що зупинка була безпідставною та усі подальші дії у зв`язку з цим незаконними. Захисник також зазначив, що огляд ОСОБА_1 був проведений за допомогою «Alkotest Drager 7510», використання якого недопустиме, у зв`язку з тим, що він не значиться на сайті нормативно-директивних документів МОЗ України та реєстру медтехніки та виробів медичного призначення. Крім того, останнє калібрування аналізатору «Alkotest Drager 7510» станом на 18.10.2022 було здійснено 09.11.2021, тобто більш ніж десять місяців тому, а перед початком застосування приладу «Alkotest Drager 7510» працівником поліції не було продемонстровано обнуління показників приладу, також відрізняються результати оголошеного результату показнику приладу о 06:23 год. з тим, який поліцейський вказав при доповіді о 06:26 год.

Однак, незважаючи на не визнання вини притягуваним ОСОБА_1 та на заперечення захисника Живори Є.В., вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Одним із заходів правового режиму воєнного стану відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» є встановлення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів. Порядок цього особливого режиму затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, яким і передбачена можливість перевірки документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, затримання транспортних засобів, проведення їх огляду. Враховуючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався у встановленому порядку, востаннє воєнний стан продовжений ще на 90 діб Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України № 2500-IX від 15.08.2022, то зупинення транспортного засобу та перевірка документів у притягуваного 18.09.2022 повністю була правомірною.

Більше того, навіть за умови безпідставного затримання транспортного засобу, внаслідок чого у його водія будуть виявлені поліцейським ознаки вчинення правопорушення, такий поліцейський в силу ст.ст. 2, 23 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язаний виконати завдання поліції, а саме забезпечити публічну безпеку і порядок та вжити заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень і припинити виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

На відеозаписі події правопорушення з відеотехніки службового транспортного засобу зафіксовано, як автомобіль «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_2 рухався по вул. Некрасова у м. Ізмаїл, і зупинився саме тоді, коли до нього безпосередньо наблизився службовий автомобіль поліцейських. З вказаного відеозапису також чітко вбачається, що з боку сидіння для водія вийшов притягуваний ОСОБА_1 . На відеозаписі подій цього правопорушення з однострою поліцейських зафіксовано, як працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, проходження притягуваним ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а також результати такого огляду, а саме показник виявленого у ОСОБА_1 алкоголю у розмірі 0,39 ‰, з яким притягуваний ОСОБА_1 погодився. При цьому кожні свої дії, пов`язані з технічним приладом та його використанням, поліцейський демонстрував притягуваному, поліцейський також інструктував притягуваного як саме він має проходити огляд, що чітко вбачається з оглянутого відеозапису. Тому суд не погоджується з твердженнями сторони захисту про те, що перед початком застосування приладу працівником поліції не було продемонстровано обнуління показників приладу. До того ж перед оглядом прилад був у вимкненому стані та поліцейський надав можливість притягуваному самостійно обрати собі мундштук, що повністю виключає можливість отримання приладом іншого повітря для аналізу, ніж того, яке було продуте самим притягуваним.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що до протоколу не долучений певний фрагмент відеозапису, на якому, начебто, зафіксовано роз`яснення причини зупинення транспортного засобу, бо відсутність деяких фрагментів відеозаписів не впливає на процедуру проведення огляду та її наслідки з огляду на те, що за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали відеозапису саме під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння, який, власне, і долучений до протоколу. Обов`язок долучення до протоколу про адміністративне правопорушення інших матеріалів відеозапису вказаною нормою не передбачений, у зв`язку з чим це є правом, а не обов`язком особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (який відповідно до п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння) та з результатів тестування за допомогою приладу «Alkotest Drager 7510» від 18.09.2022 вбачається, що ОСОБА_1 18.09.2022 о 06:23 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння виявлено 0,39 ‰ алкоголю. Хоча притягуваний ОСОБА_1 і зазначив під час судового розгляду, що не перебував у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом, але з вказаного акту також вбачається те, що він погодився з результатами огляду і не скористався правом пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, що йому пропонували поліцейські.

Враховуючи, що відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то притягуваний ОСОБА_1 , як водій, зобов`язаний був пройти такий огляд. При цьому жодним нормативно-правовим актом не встановлене будь-яке виключення з цього правила, у тому числі і запізнення на службу, у тому числі навіть військовослужбовця під час воєнного стану. До того ж, враховуючи, що притягуваний ОСОБА_1 був зупинений ще о 06:15 год., при цьому огляд був проведений о 06:23 год., а він мав би заступити на службу з 07:00 години, то було більше ніж достатньо часу для проходження огляду і у лікарні. І на це також не можуть впливати й інші особисті обставини притягуваного, а саме необхідність взяття по дорозі інших осіб. У будь-якому разі, усі наведені притягуваним підстави не проходження огляду у медичному закладі не мають значення для вирішення питання про його відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки не відносяться до питань, що підлягають з`ясуванню під час розгляду справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рівно так само не має значення і те, що після заступання на службу йому була видана зброя, що заборонено робити відносно військовослужбовців, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, адже ці обставини не впливають на вирішення питання щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння напередодні цього та не становлять відповідальність саме за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння: на місці із застосуванням технічних засобів відеозапису був проведений огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу газоаналізатору «Alkotest Drager 7510» проба виявилася позитивною 0,39 ‰, зі змістом цього протоколу притягуваний ОСОБА_1 погодився, про що власноручно зробив відповідний запис у ньому. Суд визнає цей доказ таким, що складений повноважною особою, а саме поліцейським, який відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП є уповноваженою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі за ст. 130 КУпАП. Крім того, в протоколі у повній мірі наведені обставини об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачена відповідальність у тому числі і за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, про що, власне, і складений вказаний протокол.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, Інструкції та інших нормативно-правових актів.

Так, зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП випливає, що оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, які і були виявлені поліцейським у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підстави для проведення його огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

З огляду на те, що притягуваний ОСОБА_1 погодився з результатами огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, то за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП, він не підлягав огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а тому у поліцейських і не було підстав складати відповідне направлення, у зв`язку з чим воно не може підтверджувати або спростовувати обставини, що підлягають доказуванню у цій справі, а тому суд не приймає його до уваги.

У зв`язку з викладеним саме результат отриманий відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів має значення для розгляду даної справи, а не будь-який інший, у тому чисті той, про який поліцейський начебто звітував перед іншим поліцейським. У зв`язку з цим суд не приймає до уваги посилання сторони захисту і на ці обставини, та керується виключно тим результатом, що зафіксований у акті.

Щодо тверджень захисника про те, що огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу, який не відноситься до числа дозволених до застосування газоаналізаторів на території України, необхідно зазначити таке.

Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VII, який набрав чинності з 01.01.2016, регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності. Засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Вказаним Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18.01.2018 на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» (п. 43 Додатку) Газоаналізатори Drager Alcotest, виробник Drager Safety AG&Co.KGaA, Revalstrasse 1, 23560 Lubeck, Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію №14455/2014, у якого необмежений строк дії.

Отже, суд дійшов висновку, що газоаналізатори виробництва Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких відноситься і газоаналізатор Drager Alcotest 7510, який використовується патрульною поліцією та вже перебуває в експлуатації, може експлуатуватися за умови своєчасного проведення його періодичної повірки та повірки після ремонту.

У роздруківці результату огляду зазначено, що датою останньої повірки (градуювання) газоаналізатора «Drager Alcotest 7510» ARLM-0378 за допомогою якого був проведений огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, є 09.11.2021. При цьому суд не погоджується з посиланнями сторони захисту на те, що повірка вказаного засобу прострочена, адже з часу останньої повірки пройшло більше шести місяців, у зв`язку з тим, що відповідно до керівництва з експлуатації газоаналізатору Drager Alcotest 7510 (що є загальнодоступним) перевірка калібрування проводяться кожні шість місяців, але можливе збільшення інтервалів між калібруванням, наприклад, до одного року, за умови аналізу параметрів сенсора та інших заходів по забезпеченню безпеки із залученням сервісної служби Drager Safety.

Стороною захисту не піддано сумніву та не спростовані вказані дані щодо проведення повірки вказаного газоаналізатора, у тому числі із залученням сервісної служби Drager Safety, у зв`язку з чим суд вважає доведеним своєчасне проходження калібрування зазначеного пристрою (у межах річного періоду), що свідчить про те, що він на законних підставах експлуатується працівниками поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння серед водіїв транспортних засобів.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції, поліцейський надає свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки виключно на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння. Однак, з досліджених судом відеозаписів вбачається, що притягуваний ОСОБА_1 не висловлював таку вимогу, у зв`язку з чим поліцейський в силу наведеного положення Інструкції і не був зобов`язаний надавати свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Саме тому при виконанні вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП щодо обов`язку збирання доказів особі, уповноваженій на складання протоколу про адміністративне правопорушення, достатньо надати належні та допустимі докази, що складені з дотриманням вимог чинного законодавства, які би свідчили про доведеність стану сп`яніння, тобто вищенаведений акт огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому така особа не зобов`язана надавати інші документи, надання яких чинним законодавством прямо не передбачено.

З урахуванням однієї з основних засад судочинства змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, встановленої п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, кожна сторона, у тому числі і сторона захисту, має право відстоювати свою правову позицію, права, свободи і законні інтереси засобами, не забороненими законом, а також є вільною у збиранні та поданні до суду речей, документів та інших доказів, у тому числі з метою спростування позиції протилежної сторони, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Тому одні лише сумніви сторони захисту у достовірності та допустимості наданих протилежною стороною доказів без доведення належними та доступними засобами їх спростування не може автоматично свідчити про недопустимість таких доказів. У зв`язку з цим суд не приймає до уваги нічим не обґрунтовані сумніви сторони захисту щодо достовірності показань газоаналізатора «Drager Alcotest 7510». Свою правову позицію сторона захисту відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України має довести відповідними доказами, яких суду надано не було. А перебирання судом на себе функцій захисту шляхом збирання доказів з метою підтвердження її правової позиції при наявності можливості та обов`язку щодо збирання цих доказів у самої сторони захисту, суперечитиме фундаментальним принципам змагальності та рівності сторін.

Отже, викладене свідчить про те, що технічний засіб, за допомогою якого проводився огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на момент проведення огляду 18.09.2022 відповідав усім встановленим для його застосування вимогам та був придатний для застосування.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм держави Україна.

Відповідно ж до п/п. «а» п. 2.9. ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, з сукупності усіх досліджених судом доказів випливає, що ОСОБА_1 в порушення вимог вказаного п/п. «а» п. 2.9 ПДР керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

Враховуючи, що притягуваний ОСОБА_1 , хоча і є військовослужбовцем, але вчинив порушення правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, то в силу ч. 1 ст. 15 КУпАП він має нести адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП на загальних підставах, за виключенням того, що до нього не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи і адміністративний арешт. Також, враховуючи, що притягуваний ОСОБА_1 не є військовослужбовцем строкової служби, а також не є водієм транспортного засобу Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту, то положення ч. 3 ст. 15 КУпАП не підлягають застосуванню.

При цьому на ступінь вини притягуваного не можуть впливати і ті обставини, що притягуваний ОСОБА_1 є військовослужбовцем, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, державну нагороду, а також позитивна характеристика за місцем служби та стан його здоров`я, оскільки відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. А відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Тому, враховуючи, що вина притягуваного ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена у повному обсязі, то він має понести відповідальність в межах санкції зазначеної норми з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказує на те, що він вчинив грубе порушення порядку користуванням правом керування транспортного засобу, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до даних довідки старшого інспектора з особливих доручень ВОНС в місті Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП від 19.09.2022, за даними баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС України, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 14.06.2022.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022, що складає 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Повний текст постанови виготовлений 10.11.2022.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко