Справа № 149/2134/21
Провадження № 33/801/27/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою сервісу «EasyCon» в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , -

встановив:

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

В Постанові суду зазначено, що 10.08.2021 о 08:50 год. на автомобільній дорозі М 30 339 км+ 850 м ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ Vida, д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з другорядної дороги, не надав переваги в русі автомобілю Toyota LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Закриваючи провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що ним вжито всіх дій для розгляду справи в строки, визначені ст. 38 КУпАП, однак з причин, які не залежать від суду, строки накладення стягнення на ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закінчились.

Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року, і закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що суд першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, надавши оцінку наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 інших порушень ПДР, які не ставились у вину. Посилається, що в постанові йому ставиться в вину порушення пунктів 10.1 та 16.6 ПДР, які не вказані у протоколі. Звертає увагу, що Висновком експерта № СЕ-19/102-21/1447-ІТ не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та настання ДТП.

04 січня 2021 року на електронну пошту Вінницького апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката Янчишина В. Й., в яких заявник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, просив її задовольнити. Представник ОСОБА_3 адвокат Янчишин В. Й. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно водія ОСОБА_1 , зазначено, що він порушив пункт 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, якими передбачено наступне:

16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Так у відповідності до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З матеріалів справи слідує, що 10.08.2021 о 08:50 год. на автомобільній дорозі М 30 339 км+ 850 м сталася дорожньо-транспорна пригода за участі транспортних засобів ЗАЗ Vida, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та Toyota LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . У результаті дорожньо-транспортної події зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису спростовано, що зіткнення відбулось через 50 м від виїзду автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 на перехрестя, оскільки пошкодженні частини транспортних засобів, які залишились на проїжджій частині після зіткнення розташовані на відстані приблизно 2-3 м на крайній праві смузі руху в напрямку м. Вінниця.

Як вбачається з матеріалів справи та наявному у справі Висновку експерта № СЕ-19/102-21/1447-ІТ дії водія автомобіля ЗАЗ Vida, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. п. 10.1, 16.11 ПДР та вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дату дорогу».

Водночас наголошую, що відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Твердження ОСОБА_4 про кваліфікацію судом його дій за п. 16.6 ПДР України не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки ні в протоколі, ні в постанові посилання на вказаний пункт ПДР відсутні.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення) якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

10 серпня 2021 року працівниками поліції було виявлено, що 10.08.2021 о 08:50 год. на автомобільній дорозі М 30 339 км+ 850 м ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ Vida, д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з другорядної дороги, не надав переваги в русі Toyota LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі, та скоїів з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 521670 від 10 серпня 2021 року ( а. с. 3).

Відтак незважаючи на той факт, що на час розгляду судом першої інстанції вже сплив 3-місячний строк для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за скоєне ДТП, під час розгляду апеляційної скарги по суті та прийняття законного рішення, вина особи має встановлюватись в обов`язковому порядку.

Необхідність встановлення вини ОСОБА_1 пов`язане з подальшими правовими наслідками притягнення даної особи до юридичної відповідальності. Зокрема, у разі закриття провадження у справі у зв`язку із закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 7. ч. 1 ст. 247 КУпАП та не встановлення судом апеляційної інстанції вини водія, це утруднить або взагалі зробить неможливим отримати страхове відшкодування від страхової компанії винуватця ДТП за пошкоджений автомобіль потерпілого, та створить реальні перешкоди у стягненні майнової шкоди за пошкоджений автомобіль в судовому порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п.п. 10.1, 16.11 ПДР України. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, водночас стосовно строку накладення адміністративного стягнення суд також дійшов вірного висновку, адже такий строк закінчився 10 листопада 2021 року (3 місяці згідно ст. 38 КУпАП).

Щодо посилання в апеляційній скарзі, що в експертному висновку відсутнє твердження про причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 та настання ДТП, слід зазначити наступне: Верховний Суд, розглядаючи кримінальні справи, неодноразово наголошував, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР й відповідно наслідками (Постанова Верховного Суду від 16.10.2019 року №163/1753/17).

В справі, що розглядається ОСОБА_1 на перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 ПДР. Саме в зазначеному недотриманні ОСОБА_1 вимог п. 16.11 ПДР і сталося зіткнення з транспортним засобом, що рухався по головній дорозі.

Матеріалами адміністративної справи, які вірно досліджені та оцінені судом першої інстанції, беззаперечно доведено, що ДТП сталася саме в результаті невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 16.11 ПДР. Встановлення причинно-наслідкового зв`язку як однієї із складових складу правопорушення є прерогативою органу, який розглядає справу, в даному випадку суду, а тому експерт не може давати висновок щодо такого оціночного поняття.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не спростовують правильності та законності постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року та не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, а оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета