ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Романюка П.С.

захисника Нетроніна Р.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , 30.07.2022 року о 10 год. 30 хв. у м. Одеса, вул. Грецька,1 А, керуючи автомобілем «Шевроле», державні номерні знаки НОМЕР_1 , перед маневром повороту ліворуч завчасно не зайняла відповідне крайнє ліве положення на проїжджій частині, не впевнилась, що напрямку руху не створить перешкоди іншим учасникам руху та при наближенні автомобіля «Тойота», державні номерні знаки НОМЕР_2 (з увімкненими спеціальними сигналами), не надала йому перевагу у русі, використовуючи при цьому показник повороту червоного кольору, в результаті чого допустила з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3.б, 3.2, 10.1, 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, яке ставиться їй у вину, не визнала та пояснила, що вона керуючи автомобілем, рухалась по вул. Грецька. Дорога, по якій вона рухалась не має дорожньої розмітки, але ширина дорожнього покриття допускає рух двох автомобілів по двом полосам в одному напрямку, так само і у зустрічному. Маючи намір повернути ліворуч до провулку ОСОБА_2 вона увімкнула лівий показчик повороту та почала здійснювати маневр. В цей час автомобіль поліцейських без увімкненого спеціального звукового сигналу почав здійснювати обгін, виїхавши на зустрічну смугу руху, в результаті чого сталось зіткнення.

Захисник Нетронін Р.О. просив закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стверджуючи, що ДТП сталась з вини поліцейських.

Потерпілий ОСОБА_3 у судовому засіданні 19.10.2022 року, пояснив, що він 30.07.2022 року заступив на патрулювання Приморського району м. Одеси. Під час патрулювання рухаючись по вул. Пушкінська, наближаючись до вул. Грецька, почув як по вул. Грецька в бік вул. Канатна проїхав транспортний засіб, який використовує у своїй конструкції систему випуску відпрацювання газів без шумопоглинача система «промотік», що заборонено під час дії воєнного стану рішенням ООВА, тому було прийнято рішення, щодо переслідування та зупинення цього транспортного засобу. Для цього було увімкнено спеціальний світловий сигнал синього та червоного кольорів і, наближаючись до перехрестя з вул. Юрія Олеші, раптово з крайньої правої сторони проїжджої частини біля бардюра, автомобіль «Шевроле» став повертати наліво, після чого сталось зіткнення. Він намагався уникнути зіткнення, однак зіткнення сталось та автомобілі отримали механічні пошкодження.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні 19.10.2022 року пояснив, що він був свідком аварії, так як стояв та чекав невістку (Косіловську (Станчу)), яка рухалась по вул. Грецька у лівому ряду з ввімкненим лівим поворотом повертаючи на вулицю Юрія Олеші. В цей момент автомобіль поліції почав обгін без увімкнених спеціальних проблискових засобів, у зв`язку з чим сталось зіткнення, а від удару машину поліції відкинуло на тротуар.

Розглядом даної справи суд приходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст.283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст.129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де встановлення вини є обов`язковим відповідно до положень ст.17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Аналіз положень ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП дає підстави стверджувати, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність встановлення вини притягуваної особи.

Таким чином, заслухавши притягувану, її захисника, потерпілого (другого учасника ДТП), свідка, дослідив матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 019720 від 30.07.2022 р., підтверджується самим протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_3 , як наданими ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і в судовому засіданні, схемою ДТП, фотознімками, зробленими на місці ДТП, які містять зафіксовану локалізацію пошкоджень автомобілів та їх розташування, які доводять, що контактування автомобілю «Шевроле» починається на передній лівій частині бамперу, зона пошкоджень автомобіля поліцейських «Тойота» розташовується в передній правій боковій частині переднього бамперу.

Крім того, вина притягуваної підтверджується відеозаписом з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, з якого чітко вбачається, що дорога, по якій рухаються автомобілі не має дорожньої розмітки, але ширина дорожнього покриття допускає рух двох автомобілів по двом полосам в одному напрямку, про що також стверджувала притягувана в судовому засіданні. Перед автомобілем поліцейських рухаються два автомобілі «Ауді» у лівій полосі та автомобіль «Шевроле Вольт» під керуванням притягуваної ближче до правого краю проїжджої частини. Коли автомобіль поліцейський починає обгін автомобіля «Ауді», останній пригальмовує, а автомобіль «Шевроле Вольт» під керуванням притягуваної з правого краю проїжджої частини починає різкий маневр повороту ліворуч, після чого сталось зіткнення.

Також, вина притягуваної підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_5 (водія автомобіля «Ауді»), згідно яких автомобіль «Шевроле Вольт» під керуванням притягуваної рухався неадекватно на дорозі, а автомобіль поліцейських рухався з проблисковими сигналами червоного та синього кольору.

Письмові пояснення свідка ДТП ОСОБА_6 також підтверджують вину притягуваної у скоєнні ДТП щодо обставин події, яка сталась.

Пояснення цих свідків співпадають з поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_3 і, їх показання повністю узгоджуються з матеріалами справи та доказами, що досліджені судом.

При цьому, у суду відсутні підстави ставити під сумнів пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки під час судового розгляду справи у суді не було встановлено підстав у заінтересованості вказаних осіб у розгляді справи, а їх пояснення узгоджуються з обставинами та доказами, встановленими судом.

Разом із тим, суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_4 , оскільки останній є свекром ОСОБА_1 , що свідчить про його певну заінтересованість у розгляді справи з огляду на родинні стосунки вказаних осіб.

Отже судом надається перевага показанням саме свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки вони за переконанням суду будучи безпосередніми свідками ДТП, а водій ОСОБА_5 будучи й учасником дорожнього руху в момент події є взагалі незаінтересованими та неупередженим, а показання свідка ОСОБА_4 з урахуванням досліджених судом доказів, показань іншого учасника ДТП, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також родинних стосунків з ОСОБА_1 , виглядають для суду менш правдивими та переконливими.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими доказами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, пояснень учасників ДТП та інших досліджених судом доказів, ОСОБА_1 , порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що дорожня обстановка це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пункт 2.3.б Правил дорожнього руху України встановлює, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 3.2. Правил дорожнього руху України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Пункт 10.1. Правил дорожнього руху України зобов`язує водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Положення п. 10.4 Правил дорожнього руху України встановлюють обов`язок водія перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Аналіз перелічених вимог ПДР свідчить, що водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом має враховувати дорожню обстановку, бути постійно уважним, щоб вчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки, а перед зміною напрямку руху і, в даному випадку, що розглядається, перед поворотом ліворуч, завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку та перед здійсненням такого маневру перш за все переконатися, що такий маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Суд звертає увагу, що небезпека для руху може бути створена як правомірними, так і неправомірними діями інших водіїв, але за переконанням суду в розумінні ПДР, якщо один учасник дорожнього руху порушує правила, інший учасник зобов`язаний виконати вимоги ПДР України, зокрема, в даному конкретному випадку ОСОБА_1 в першу чергу мала виконати вимоги пунктів 10.1, 10.4 ПДР, зокрема маючи намір повернути ліворуч, безумовно, з урахуванням відсутності дорожньої розмітки на проїзній частині дороги, але такої її ширини, що дозволяє рух автомобілів по двох смугах в одному напрямку, мала по-перше завчасно зайняти відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, по-друге перед початком повороту переконатися, що такий маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а вже потім його завершити. Тому, на переконання суду, в разі дотримання ОСОБА_1 вказаних обов`язкових дій щодо переконання безпечності запланованого маневру на дорозі, вона безумовно б встановила в полі свого зору автомобіль поліцейських, який рухався зі спеціальними світловими сигналами, щоб запобігло б ДТП.

Більш того, слід наголосити, що запланувавши маневр з повороту ліворуч ОСОБА_1 (змінюючи таким чином напрямок руху автомобіля) дотримуючись ПДР безумовно мала врахувати дорожню обстановку на дорозі з відсутньою дорожньою розміткою, відсутність зустрічних транспортних засобів, мала передбачати, що її автомобіль може обганяти інший, а отже мала переконатись в безпечності свого маневру.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, притягувана реалізувавши своє право володіти автомобілем та їздити на ньому, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги перелічених пунктів ПДР, керуючи автомобілем «Шевроле», перед маневром повороту ліворуч завчасно не зайняла відповідне крайнє ліве положення на проїжджій частині, не впевнилась, що своїми діями не створить перешкоди іншим учасникам руху та при наближенні автомобіля патрульної поліції «Тойота» з увімкненими спеціальними проблисковими сигналами, не надала йому перевагу у русі, в результаті чого допустила з ним зіткнення, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відтак, суд приходить до висновку, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення вимог пунктів 2.3.б, 3.2, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, що спростовує доводи сторони захисту про те, що водій автомобіля патрульної поліції «Тойота» з увімкненими спеціальними сигналами мав надати перевагу у русі ОСОБА_1 .

Крім того, суд враховує те, що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що рухаючись на спеціальному автомобілі ОСОБА_3 у відповідності до вимог п. 1.4 ПДР України мав право розраховувати на те, що інші учасники, виконують ці Правила, зокрема ОСОБА_1 , яка в свою чергу, як було встановлено судом, перед маневром повороту ліворуч завчасно не зайняла відповідне крайнє ліве положення на проїжджій частині, не впевнилась, що її маневр не створить перешкоди іншим учасникам руху та при наближенні автомобіля патрульної поліції «Тойота» з увімкненими спеціальними сигналами, не надала йому перевагу у русі, в результаті чого допустила з ним зіткнення з відповідними наслідками ДТП у виді пошкоджень транспортних засобів.

Таким чином встановлені судом обставини та досліджені докази, їх належна оцінка в сукупності, дають можливість прийти однозначного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає необґрунтованою позицію ОСОБА_1 та її захисника про її невинуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки така позиція була спростована дослідженими судом доказами.

Разом з тим, у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Таким чином, враховуючи, що дане адміністративне правопорушення було вчинено 30.07.2022 року, тому на момент вирішення справи строки накладення адміністративного стягнення закінчились, у зв`язку з чим суд вважає необхідним відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови проголошено 25 листопада 2022 року о 14:00 год., в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/10439/22

Номер провадження №3/522/9045/22

Головуючий суддя Русєва А.С.