Справа № 495/7233/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2022 року м. Білгород- Дністровський
Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, про притягнення до адмініст ративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, який працює начальником відділення тимчасового тримання військової частини НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №267695 від 19.09.2022 року, згідно якого 16.09.2022 року в 21 годину 40 хвилин майором ОСОБА_2 на території військового містечка відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » був виявлений підполковник ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. 22 год. 10 хв. 16.09.2022 року ОСОБА_1 відмовився прослідувати до міської багатопрофільної лікарні м. Білгород-Дністровський для медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. В 22 год. 30 хв. Був проведений медичний огляд на предмет можливого вживання ним алкогольних напоїв за участі працівника медичної служби ОСОБА_3 , підполковника ОСОБА_4 , майора ОСОБА_5 та складено акт. Своїми діями даний громадянин порушив вимоги ст.ст. 11, 14, 49, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ в умовах особливого періоду. Відповідальність за що передбачена ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте адвокат Каланжов В.І., який діє в його інтересах, надав на адресу суду клопотання, згідно якого просив закрити провадження по справі через відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з грубими порушеннями чинного законодавства не може бути належним та допустимим доказом вчинення правопорушення.

Ознайомившись з протоколом про адміністративне правопорушення, та доданими до нього матеріалами, а також надавши правову оцінку поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписом ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Так, згідно диспозиції ч.1 ст.172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння роздрібну торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього податку. За дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, настає відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Однак,матеріали справине містять будь-яких фактичних даних, які б надавали можливість зробити висновок про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, тобто при вивчені матеріалів справи було встановлено, що вона не містить належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Так, в якості доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення було долучено тільки Наказ №1287-АГ від 22.10.2020 року «Про організаційні заходи щодо протидії військовим адміністративним правопорушенням» ІНФОРМАЦІЯ_4 , Бойове розпорядження №482 від 12.09.2022 року, Акт відмови підполковника ОСОБА_6 від медичного огляду на предмет вживання алкогольних напоїв в закладах охорони здоров`я МОЗ, Акт медичного огляду підполковника ОСОБА_6 на предмет можливого вживання алкогольних напоїв на службі.

При цьому матеріали справи не містять відеозапису відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та відомостей щодо направлення керівництвом НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду.
Більш того, матеріали адміністративної справи не містять висновків службового розслідування, або службової перевірки, яка на думку суду, повинна була бути проведена керівництвом НОМЕР_1 прикордонного загону за фактом вживання військовослужбовцем алкогольних напоїв.
Тобто, з аналізу матеріалів справи суд вважає, що ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, слід зауважити, що вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення було 16.09.2022 року, а протокол складено лише 19.09.2022 року, тобто з порушенням вимог ст. 254 КУпАП, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимим доказами не є беззаперечним доказом на доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Будь-яких інших доказів на підтвердження вини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, суду надано не було.

Суд наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу вплив у у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не підтверджується матеріалами справи, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя: