Справа № 298/868/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.07.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/151/20, за апеляційною скаргою захисника адвоката Немеша І.В. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19.08.2019.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 384 грн. 20 коп.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №059356 від 01.06.2019 та постанови судді від 19.08.2019 вбачається, що 01.06.2019 біля 19 год. 10 хв. ОСОБА_1 , по вул. Шевченка в смт.Великий Березний, в порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки «Лендровер» (Ренчровер) д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі захисник адвокат Немеш І.В. в інтересах ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 19.08.2019, постанову суду від 19.08.2019 скасувати, провадження у справі закрити. Вказує на те, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції не було в повні мірі з`ясовано всі обставини справи, та допущено порушення законності при ухваленні такого рішення. В порушення вимог ст.33 КУпАП, не зазначено про те, яким чином було враховано особу правопорушника, яким чином встановлено ступінь його вини та інші обставини. На теперішній час, його підзахисний ОСОБА_1 наголошував на тому, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не мали місце, оскільки не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та не міг повідомити суд про це суд, оскільки суд його не викликав в судове засідання. Також вказує і на те, що в порушення вимог ст.268 КУпАП справу щодо ОСОБА_2 було розглянуто за його відсутності та у відсутності його захисника, що є грубим порушенням останнього конституційних прав та конституційних засад судочинства. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції не врахував той факт, що ОСОБА_1 мав право надавати в судовому засіданні докази його про невинуватість. .
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника - адвоката Немеша І.В., неявка яких із урахуванням положень ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_1 та захисник - адвокат Немеш І.В. належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі за клопотанням захисника - адвоката Немеша І.В., який подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів клопотання про відкладення розгляду справи захисник - адвокат Немеш І.В. посилався на його участь у судовому засіданні в інших справах, при цьому жодного разу не надав доказів, які б підтверджували ці обставини. Разом з тим, адвокатом не обґрунтовано чому саме, він, вже в п`яте, визнав за необхідне прийняти участь у розгляді іншої справи та чому така справа є пріоритетнішою за дану справу.
Також, у останньому клопотанні від 04.07.2022, адвокат Немеш І.В., як на одну із підстав для відкладення, вказав про введення в Україні воєнного стану та участь ОСОБА_2 у воєнних діях на території східних областей України, однак ці обставини також не підтверджені жодними доказами, оскільки адвокатом не надано апеляційному суду будь-яких даних, які свідчать про те, що ОСОБА_1 бере участь у воєнних діях.
Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.
За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що чергове клопотання захисника-адвоката Немеша В.І. про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки ним не доведено наявність поважних причин, які свідчать про неможливість приймати участь у розгляді справи щодо ОСОБА_2 .
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Немеша В.І. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 належним чином дотримані.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №059356 від 01.06.2019, зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №059356 від 01.06.2019, ОСОБА_1 01.06.2019 о 19 год. 23 хв. по вул.Шевченка в смт.Великий Березний, керував транспортним засобом марки «Лендровер» (Ренчровер) д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager», погодився на місці в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у встановленому законом порядку, при проходженні огляду визначено, що останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння (Алкотест 6810 № 1822 від 01.06.2019 - 1 % проміле).
Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стверджується роздруківкою тесту №6810, відповідно до якого ОСОБА_1 о 19 год. 23 хв. 01.06.2019 знаходився в
стані алкогольного сп`яніння, проміле - 1,00 %; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 01.06.2019: належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 01.06.2019 серії ДПО 18 № 041627, відповідно до якої ОСОБА_1 01.06.2019 о 19 год. 23 хв. по вул.Шевченка в смт.Великий Березний, керував транспортним засобом марки «Лендровер» (Ренчровер) д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.4 «а» Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП, а також перетнув суцільну лінію розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, рапортом начальника СРПП Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області Гойзан В.І. від 01.06.2019, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пояснив, що випив тричі по 0.25 гр. горілки.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника адвоката Немеша І.В. в апеляційній скарзі про те, що судом не в повній мірі з`ясовано всі обставини справи, а судовий розгляд проведено поверхово, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Посилання захисника адвоката Немеша І.В. на те, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не мали місце, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовані дослідженими у суді доказами, яким суд дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Стосовно інших доводів апеляційної скарги захисника адвоката Немеша І.В., то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника Немеша І.В. щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого адміністративного правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 01(один) рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 цього Кодексу, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008, Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, як і у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника Немеша І.В. задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника адвоката Немеша І.В. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19.08.2019 щодо ОСОБА_2 ,- без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя