Номер провадження: 33/813/148/22
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Князюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2021 року в адміністративній справі відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в сумі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок.

Не погодившись із постановою суду 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить суд постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2021 року скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судову повістку про виклик до суду, яка має бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання не отримувала, про що свідчить відсутність в матеріалах справи доказів, як б свідчили про зворотне.

Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 19.07.2021 року про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення. При цьому. ОСОБА_1 з такою заявою до суду не зверталась та власне сама заява не містить підпису апелянта.

Таким чином, апелянт вважає, що судом першої інстанції було ухвалено постанову з порушенням норм процесуального права, а тому постанова повинна бути скасована.

ОСОБА_1 зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 571983 від 10.06.2021 року всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не вказано суть адміністративного правопорушення, не вказано, яке саме насильство та в чому воно проявилось по відношенню до потерпілого ОСОБА_3 .

Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення апелянтом умисних діянь психологічного характеру внаслідок яких могла бути чи була завдана психологічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_3 . А сам факт наявності між колишнім подружжям конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні ст. 173-2 КУпАП та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Також. апелянт звертає увагу суду на те, що у письмових поясненнях апелянта та в рапорті інспектора-чергового ВП № 5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Робуд С.І. зазначено, що викликала поліцію саме ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що її колишній чоловік ОСОБА_3 почав її бити та душити, крім цього погрожував викинути її з вікна. ОСОБА_1 зазначила, що боїться за свою безпеку та безпеку їх спільної дитини ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Тобто в матеріалах справи міститься підтвердження вчинення психологічного насилля щодо ОСОБА_1 її колишнім чоловіком ОСОБА_5 при цьому докази вчинення психологічного насилля ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 571983 від 10.06.2021 року зазначено, що апелянт періодично перебуває у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 зазначає, що категорично не згодна з даним формулюванням та вважає, що такі відомості в протоколі було незаконно зазначено поліцейським ОСОБА_6 . Адже, для того, щоб визначити алкогольне сп`яніння фізичної особи потрібно здійснити проведення огляду особи на стан сп`яніння. За результатами такого огляду складається акт огляду у двох примірниках, один з яких має бути долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. У матеріалах справи № 522/13312/21 відсутній акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Тому, апелянт вважає, що молодшим лейтенантом поліції Суховій О.Р. було перевищено службові повноваження у зв`язку з наданням оцінки з приводу перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та зазначенням цього факту в протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 571983 від 10.06.2021 року.

Апелянт вважає, що вимоги щодо забезпечення доведеносте вини судом першої інстанції у цій справі дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, є передчасним та необґрунтованими.

Крім того, апелянт просить суд стягнути судові витрати понесені апелянтом у зв`язку з розглядом справи.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (ст. 251 ч.1 КУпАП).

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що 09.06.2021 року ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила сімейне насильство психологічного характеру, що виразилось у періодичному перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, вираженні брудною лайкою в бік ОСОБА_3 в присутності малолітньої доньки ОСОБА_4 , чим вчинила домашнє і правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (ст. 1 ч.1 п. 3,14 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Адміністративним правопорушенням є не будь-яке домашнє насильство, а те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав ст. 173-2 ч.1 КУпАП, факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з твердженням апелянта про те, що саме судом першої інстанції ОСОБА_1 не було належним чином сповіщено про дату, час та місце судового розгляду. Саме за вказаних обставин апелянту було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, з наявних матеріалів справи беззаперечно не встановлено, що ОСОБА_1 винна у вчиненні наведеного адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 по суті інкримінованих обставин вчинення правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та доданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції, при прийнятті рішення не в врахував вимоги ст.245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до передчасного та помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 в даному правопорушенні, при цьому не дотримавшись вимог щодо змісту постанови, передбачених ст. 283 КУпАП.

Проте, буд-яких об`єктивних даних про вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Більше того, судом першої інстанції не було враховано, що в своїй заяві ОСОБА_1 зазначила, що бажає позбавити колишнього чоловіка батьківських прав.

Також судом не було враховано, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року потерпілого по даній справі ОСОБА_3 також було визнано винним у вчиненні домашнього насильства по відношенню до правопорушника по даній справі ОСОБА_1 , і притягнуто її до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 173-2 КУпАП, проте постанова суду першої інстанції була скасована Постановою Одеського апеляційного суду від 07.12.2021 року а провадження у справі закрито через відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, по п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, жодних об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до колишнього чоловіка ОСОБА_3 матеріали справи не містять, що виключає відповідальність ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначені обставини додатково свідчать про те, що суд першої інстанції поверхово і без наявності належних об`єктивних доказів визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що письмові докази, які містяться в матеріалах справи, не доводять обставин правопорушення, зазначених в протоколі та встановлених судом, оскільки сам по собі протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а також заява та аналогічні пояснення потерпілого ОСОБА_3 не можуть бути безумовним доказом вчинення особою правопорушення за обставин, зазначених в протоколі без об`єктивного підтвердження даних, зазначених у ньому та інших доказах, які маються в матеріалах справи.

Аналізуючи наведені обставини та оцінюючи зазначені в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, її вини у вчиненні тих дій, які зазначені в протоколі та в оскаржуваній постанові суду.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2021 року скасувати. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, по п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Князюк