ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2022 Справа №607/4856/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працює водієм бетонозмішувача в ТОВ «СПЕЦАВТОІНВЕСТ», неодружений,

за ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №200266 від 14 квітня 2022 року, 14 квітня 2022 року о 14 год. 45 хв. по вул. Чехова (в районі перехрестя по вул. За Рудкою) у м. Тернополі, ОСОБА_1 перевозив бетон спеціальним вантажним бетонозмішувачем та допустив забруднення бетоном дорожнього покриття (проїзної частини), створивши перешкоду для дорожнього руху. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 139 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив, що його зупинили працівники поліції на вул. Наливайка і повідомили, що він розлив бетон на вул. Чехова. Тому він на місці під час складання протоколу погодився, що це він вчинив, але цей бетон міг розлити й інший автомобіль. Ніяких доказів йому не надали. Після цього він прибрав цей бетон, хоч і не був впевнений, що це він його розлив, тому що бетон був повністю сухий, що свідчить про те, що він був розлитий значно раніше.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено наявні у справі докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №200266 від 14 квітня 2022 року, зміст якого викладено вище;

-акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 14 квітня 2022 року, з якого вбачається, що 14 квітня 2022 року о 14 год. 45 хв. по вул. Чехова (на перехресті з вул. За Рудкою) у м. Тернополі, було виявлено забруднення покриття проїзної частини у вигляді бетону. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що потребує негайного очищення;

-фотознімок, на якому зображено ймовірно забруднення дорожнього покриття, без прив`язки до дати, часу та місця здійснення фотофіксації.

Однак, будь-які докази на підтвердження забруднення дорожнього покриття, що створило перешкоду для дорожнього руху, саме ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

Частиною 1 статті 139 КУпАП передбачено відповідальність за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Так, у акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 14 квітня 2022 року, зазначено, що 14 квітня 2022 року о 14 год. 45 хв. по вул. Чехова (на перехресті з вул. За Рудкою) у м. Тернополі, було виявлено забруднення покриття проїзної частини у вигляді бетону. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що потребує негайного очищення. Також, у цьому акті зазначено про забруднення покриття проїзної частини спеціальним вантажним бетонозмішувачем, проте яким саме спеціальним вантажним бетонозмішувачем здійснено це забруднення, не вказано.

Долучений до матеріалів справи фотознімок, на якому зображено ймовірно забруднення дорожнього покриття, не містить прив`язки ні до дати та часу, ні до місця, зазначеного у протоколі. Зокрема, не можливо встановити, чи це є дійсно дорожнє покриття, і якщо так, то де воно розташоване.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі, й закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, в рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що презумпція невинуватості насамперед є процесуальною гарантією у кримінальних справах, але сфера застосування цього принципу значно ширша: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Презумпція невинуватості є одним із аспектів справедливого судового розгляду.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №200266 від 14 квітня 2022 року, зокрема у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» викладено пояснення ОСОБА_1 , який вказав, що «забруднив поверхню асфальту, після вигрузки поприбирає». Однак, враховуючи, що у судовому засіданні він безпосереднього заперечив обставини, викладені в протоколі, вказані пояснення не можуть бути розцінені як доказ його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у забрудненні дорожнього покриття, що створило перешкоду для дорожнього руху, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 139 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 139, 247, 280, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяН. М. Сташків