ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/44/22 Справа № 703/3109/21 Категорія: ч.5 ст.122, ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Прилуцький В. О. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.122, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454,00 грн. судового збору.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №249910 від 18.09.2021 та серії ДПР18 №249912 від 21.09.2021 ОСОБА_1 18 вересня 2021 року о 21 год. 40 хв. у м.Сміла по вул.Севастопільська керував автомобілем «Нісан Тіана», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат 2,21 ‰. Крім того, ОСОБА_1 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_2 , внаслідок чого скоїв наїзд на неї, від якого вона впала, а водій не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив аварійну обстановку пішоходу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.18.1. та 2.9.а) ПДР, та скоїв правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 та ч.5 ст.122 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2021 року, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається на те, що працівник поліції зобов`язаний зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, в графі «до протоколу додається» чіткий перелік всіх документів, які додаються до нього та якими він обґрунтовує висунуте особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, обвинувачення. Тоді як з наявного у матеріалах справи протоколу вбачається, що в зазначеній вище його графі, працівником поліції нічого не зазначено, але згідно опису справи надано багато документів і відео в тому числі, а тому додані до протоколу докази є недопустимими.

Зазначає, що враховуючи відомості, які зазначені у внутрішньому описі судової справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення повинні містити технічний прилад «Драгер», однак такий в матеріалах справи відсутній. Також, протокол про адміністративне правопорушення та чек тестування алкотестера не містять відомостей, на підставі яких можливо прийняти до однозначного висновку, що вони є матеріалами однієї і тієї ж справи, оскільки вказаний протокол не містить посилань на тестування, а останнє не містить посилань, що воно відноситься до вказаного протоколу. А тому зазначений чек не є належним та допустимим доказом у справі.

Вважає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів є неналежним доказом у справі. При цьому, сам по собі акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не підтверджує перебування особи у певний проміжок часу у стані алкогольного сп`яніння, оскільки до нього лише вносяться дані про використання працівником поліції технічного засобу та інформацію, яка отримана внаслідок використання такого засобу.

Вказує, що працівником поліції технічного засобу, який має функцію відеозапису та мітить запис огляду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано. Таким чином, на компакт-диску, доданому до протоколу, розміщена копія відеозапису огляду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу, яка підпадає під визначення електронного доказу та яка має бути засвідчена електронним цифровим підписом або має бути надана суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора. Однак, на вказаному відеозаписі відсутній цифровий підпис як його автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даної копії. В зв`язку із чим відеозапис є недопустимим доказом.

З врахуванням викладеного вважає, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, фабула якого зазначена у протоколі, а прийти до висновку щодо його винуватості виключно на змісті вказаного протоколу та рапорту працівника поліції є неможливим.

В судове засідання, призначене апеляційним судом на 14.01.2022 на 11:30 год. апелянт ОСОБА_1 не з`явився, який про дату, час і місце судового засідання апеляційним судом повідомлялися у встановленому законом порядку, при цьому причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вважаю, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП перешкод для розгляду справи немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2021 ОСОБА_1 та його захисник Ігнатенко В.М. не були присутні у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав поштовим зв`язком 03.12.2021, тоді як апеляційну скаргу подав до суду першої інстанції 06.12.2021, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції в частині наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП в діях ОСОБА_1 і доведеності його вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, та апелянтом не оспорюється, а отже судом апеляційної інстанції в цій частині постанова суду не переглядається.

Відповідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію апелянта ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 249910 від 18.09.2021, складеного поліцейським СРПП ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Сокуренком О.С. про те, що ОСОБА_1 18.09.2021 о 21 год. 40 хв. у м.Сміла по вул.Севастопільська керував автомобілем «Нісан Тіана», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат огляду 2,21 ‰, чим порушив вимоги п.2.9.а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- роздруківки з приладу «Драгер» від 18.09.2021, згідно якої результат тесту 2,21 ‰;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та який проведено за допомогою приладу «Драгер АRСD-0461», в присутності двох свідків, результат огляду на стан сп`яніння 2,21 ‰;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.09.2021, згідно якого, результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння позитивний 2,21 ‰;

- пояснень від 18.09.2021, отриманих від свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно яких, водій ОСОБА_1 знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який пройшов огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер, результат тесту 2,21 ‰ та який виявив бажання пройти зазначений огляд в ЧОНД, куди відмовився їхати.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що працівник поліції зобов`язаний зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, в графі «до протоколу додається» чіткий перелік всіх документів, які додаються до нього та якими він обґрунтовує висунуте особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, обвинувачення. Тоді як з наявного у матеріалах справи протоколу вбачається, що в зазначеній вище його графі, працівником поліції нічого не зазначено, але згідно опису справи надано багато документів і відео в тому числі, а тому додані до протоколу докази є недопустимими.

Вважаю зазначені доводи апелянта неприйнятними, оскільки вони спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, який складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 № 1376.

З наявного у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він підписаний уповноваженою посадовою особою, яка його склала, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідками.

При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не подавала свої пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення. При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився надавати письмові пояснення.

Із апеляційної скарги ОСОБА_1 також вбачається, що він вважає наявні у матеріалах справи докази неналежними та недопустимими, а саме: чек тестування алкотестера, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозапис.

В свою чергу, вважаю зазначені доводи апелянта неприйнятними, оскільки наявні у матеріалах справи докази підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, зазначені доводи спростовуються матеріалів справи, з яких вбачається погодження ОСОБА_1 з результатами огляду, що підтверджується його особистою розпискою в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічний засобів, а також у чеку приладу «Драгер» (а.с.4-5).

Тоді як відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала, зокрема, транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З чого слідує, що засвідчення відеозапису електронним цифровим підписом, в даному випадку, не передбачено нормами КУпАП.

Крім того, у матеріалах справи крім відеозапису, містяться пояснення двох свідків, у присутності яких проводився огляд ОСОБА_1 .

З огляду на відсутність будь-яких належних доказів, які б підтверджували обставини, на які посилаються ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, розцінюю як такі, що дані ним з метою ухилення від відповідальності та накладення стягнення, вони не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються повністю матеріалами справи, а тому вважаю, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.36,33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.122, ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба