Єдиний унікальний номер 448/673/22
Провадження № 3/448/406/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2022 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Юрій БІЛОУС, розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого (дані зазначено згідно матеріалів справи),

за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності Станіслав ЛЕХ, не з`явився,

його захисник-адвокат Василь ПАРАЩАК (ордер серії ВС №1149354),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

06.06.2022 року о 08:00год., по вул.Городоцькій, 286/Б, що у м.Львові Львівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «OPEL Zafira», реєстр.номер НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.16.1 ПДР України, перетнувши таку, та розпочинаючи рух не переконався у безпеці маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом автобусом марки «Богдан», реєстр номер НОМЕР_2 , котрий рухався смугою зустрічного руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 10.1, дорожню розмітку 1.16.1 ПДР України.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак як вбачається з матеріалів справи його інтереси представлятиме адвокат Паращак В.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Паращак В. в судовому засіданні заперечив обставини, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо його довірителя. Пояснив, що дії ОСОБА_1 безпосередньо не призвели до ДТП, котре трапилось приблизно о 08.00 год. 06.06.2022 року в м.Львові. Виконуючи розворот на вулиці Городоцькій, 286 Б, біля місця ДТП його довіритель переконався у безпечності маневру і розпочав його, правомірно, розраховуючи, на те, що на смузі на котру він повертає, відсутні транспортні засоби в напрямку його руху, а тим більше в зустрічному руху. Вказує, що смуга руху на котру повертав ОСОБА_1 і хотів продовжити рух - рух в одному напрямку (в сторону Шегині). По цій смузі, йому назустріч в напрямку м.Львова рухався водій автобуса марки «Богдан». Водій даного транспортного засобу, добре розумів, що по цій смузі йому назустріч точно будуть рухатись автомобілі. Він скористався тим, що автомобілі, котрі виїжджали йому назустріч чекали на червоному сигналі світлофора. Покликається на те, що водій автобуса марки «Богдан», легковажно розраховував на те, що уникне ДТП, розуміючи що йому назустріч точно рухатимуться автомобілі. Тому його довіритель ОСОБА_1 вважає, що саме дії водія автобуса марки «Богдан» мають причинно-наслідковий зв`язок з ДТП, а маневр ОСОБА_1 певного мірою є порушенням правил дорожнього руху (порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг) згідно ст.122 КУпАП.

Заслухавши думку захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Паращака В., дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

ІІ. Джерела права та застосоване судом законодавство:

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в частинах 1 та 2 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

ІІІ. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи:

В судовому засіданні встановлено, що водій ОСОБА_1 , 06.06.2022 року о 08:00год., по вул.Городоцькій, 286/Б, що у м.Львові Львівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «OPEL Zafira», реєстр.номер НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.16.1 ПДР України, перетнувши таку, та розпочинаючи рух не переконався у безпеці маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом автобусом марки «Богдан», реєстр номер НОМЕР_2 , котрий рухався смугою зустрічного руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 10.1, дорожню розмітку 1.16.1 ПДР України.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п.2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Горизонтальна розмітка 1.16.1 позначає напрямні острівці в місцях поділу, розгалуження або злиття транспортних потоків.

Місце розгалуження доріг на одному рівні є перехрестям. Зупинка тут заборонена і в такому випадку особа несе відповідальність за порушення вимог дорожньої розмітки.

В ПДР та нормативних документах чітко вказано, що напрямні острівці позначаються похилими лініями і суцільною 1.1., і така лінія позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонений.

Враховуючи зазначене не тільки стояти, але навіть заїжджати на напрямні острівці заборонено.

У випадку порушення даних вимог ПДР, водій відповідає не за заїзд /зупинку/ стоянку на острівець, а за перетин лінії горизонтальної розмітки суцільний 1.1.

Диспозицією статті 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - передбачає адміністративну відповідальність.

Дане правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №237260 від 14.06.2022 року;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.06.2022 року;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.06.2022 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 ;

- фототаблицями в кількості 10шт.;

- іншими документами, доданими до протоколу.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до статтей 251 та 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором поліції повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Вимог правил дорожнього руху, зокрема п.2.3 «б», п.10.1 та дорожню розмітку 1.16.1 ПДР України ОСОБА_1 не виконав, внаслідок чого виникла дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Твердження захисника Паращака В. про порушення з боку водія транспортного засобу автобуса марки «Богдан» в даному випадку не спростовують вини його довірителя ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху, а його заперечення оцінюються судом критично і є такими, що суперечать встановленим обставинам справи, розцінені як такі, що спрямовані на всіляке намагання уникнення від адміністративної відповідальності та подальшого відшкодування шкоди.

Щодо покликань адвоката про можливість притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.122 КУпАП, а не за ст.124 КУпАП, за якою складено адміністративний протокол, то таке не заслуговує на уваги, враховуючи наступне.

У главі 19 КУпАП визначений перелік осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Одними з таких є уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції до складу якої входять і УПП ДПП. Тобто, відповідний працівник поліції наділений повноваженнями: встановити, оцінити і прийняти рішення щодо порушення особою правил дорожнього руху, а також зазначити статтю, яка передбачає адміністративну відповідальність за скоєне правопорушення. Такі повноваження поліцейського є законодавчо закріплені.

В разі, якщо особа не згідна з обставинами, викладеними у протоколі чи з фабулою самого протоколу, то вона не позбавлена права оскаржити такі дії поліцейського у законодавчо встановленому форматі із викладенням свої зауважень та тверджень.

При розгляді матеріалів справи суддею не встановлено таких дій з боку правопорушника і враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Відповідно до положень статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя не наділений правом змінювати статтю КУпАП, за якою складено адміністративний протокол чи перекваліфіковувати дії правопорушника.

Положення статті 284 цього Кодексу визначають, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Постанова чи будь-який інший процесуальний документ не передбачений законодавцем, в переліку, яким можна судді самостійно змінювати кваліфікацію дій правопорушника.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

ІV. Накладення адміністративного стягнення:

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статей 34 та 35 КУпАП, не встановлено.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Ступінь вини правопорушника залежить від форми вини, з якою вчинено проступок. Вчинення правопорушення умисно відрізняється від вчинення його з необережності. В першому випадку ступінь вини порушника вищий. Деякі правопорушення може бути вчинено тільки умисно. В цих випадках для визначення ступеня вини порушника має значення вид умислу прямий чи непрямий. Якщо проступок вчинено з прямим умислом, то ступінь вини порушника може підвищити наявність корисливого або іншого низького мотиву.

Майновий стан правопорушника враховується при застосуванні адміністративних стягнень: штрафу, конфіскації, позбавлення спеціального права (в разі застосування позбавлення права керування транспортним засобом щодо професійного водія). При цьому враховується не тільки розмір заробітної плати особи, а й всі інші види її прибутку, який підлягає оподаткуванню, а також наявність або відсутність у неї утриманців.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його поведінку під час та після вчинення адміністративного правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, кількість утриманців 3-є малолітніх дітей, суд вважає за необхідне застосувати до водія ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції статті 124 КУпАП.

Визначений вид та розмір покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст.22 КУпАП до особи, суд не вбачає.

V. Вирішення питання щодо судових витрат:

Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, то вважаю за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Керуючись Законом України «Про судовий збір», статтями 23, 33, 34, 35, 40-1, 124, 280, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Штраф необхідно сплатити не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення стягнення.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, в разі несплати правопорушником штрафу у строк, штраф стягується у подвійному розмірі штрафу визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Текст постанови суду складено 13.07.2020 року

Суддя Юрій БІЛОУС

Постанова набрала законної сили « » 20 р.

Суддя Юрій БІЛОУС