Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року м. Рівне

Справа № 569/4549/22

Провадження 33/4815/491/22

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М.,

з участю: ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Романчук Іванни Іванівни;

Вовк Олії Миколаївни, її представника - адвоката Філатової Алли Валеріївни,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства неможливо кваліфікувати як психологічне насильство, оскільки відсутні докази вчинення діянь спрямованих на обмеження волевиявлення у постраждалої особи. В протоколі не зазначено яка саме шкода була, чи могла бути завдана потерпілій, оскільки вчинення домашнього насильства, внаслідок якого не була і не могла бути заподіяна шкода, не утворює складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вказує, що конфлікт між ним та колишньою дружиною виник через те, що остання таємно забрала належний йому диск з інформацією, яка необхідна йому була для роботи, а ОСОБА_2 тривалий час цей диск не віддавала. Вказаний факт не заперечувала в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 . Вважає, що суд дав неправильну правову оцінку таким діям ОСОБА_1 як нецензурна лайка, саме як домашнє насильство. Наявність суперечки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не свідчить про домашнє насильство, але свідчить виключно про наявність конфлікту між ними. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Судом не враховано практику ЄСПЛ. Також вказує, що копію постанови суду він отримав лише 31.05.2022 року. З огляду на зазначене просить: поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

У відповідності до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справ про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова відносно ОСОБА_1 винесена 27.05.2022 року, апеляційна скарга подана 10.06.2022 року, тобто після закінчення строків на апеляційне оскарження. Враховуючи, що копія постанови ОСОБА_1 не була надіслана судом першої інстанції, а копію постанови він отримав в суді - 31.05.2022 року, що підтверджується відповідною відміткою та підписом ОСОБА_1 на довідковому листі до справи, тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і його слід поновити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові вказав: 02.04.2022 року інспектором сектору протидії домашньому насильству Рівненського РУП Головного управління Національної поліції України в Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 409933 вказано, що 10.03.2022 року гр. ОСОБА_1 під час телефонної розмови з ОСОБА_2 , яка є його колишньою дружиною, виражався щодо неї нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим здійснив домашнє насильство психологічного характеру. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні даного правопорушення не визнав, вказуючи, що під час суперечки, ОСОБА_2 його спровокувала, а нецензурну лайку вони вживали по відношенню один до одного.

ОСОБА_2 в судовому засіданні суду просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Додатково вказала, що з ОСОБА_1 вони перебували у шлюбі, на даний час розлучені. ОСОБА_1 систематично вживає по відношенню до неї нецензурну лексику, погрожує застосуванням фізичного насильства, чим постійно створює психологічний тиск.

Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за події, що мали місце 10.03.2022 року, суд першої інстанції врахував належні та допустимі докази про вчинення домашнього насильства психологічного характеру та вірно зазначив, що ОСОБА_1 виражався в адресу ОСОБА_2 нецензурно.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції, що у матеріалах справи наявні докази про погрози застосування фізичного насильства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 , тому такі висновки з постанови слід виключити.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 409933 від 02.04.2022 року ОСОБА_1 10.03.2022 року під час розмови по телефону вчинив побутову суперечку із своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , під час якої ображав нецензурними та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 . Дані дії відбувалися протягом останніх трьох місяців. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення потерпілою зазначено ОСОБА_2 .

При складанні протоколу ОСОБА_1 надав письмові пояснення, які додані до протоколу на окремому аркуші, в яких ОСОБА_1 вказав, що у його колишньої дружини були ключі від його квартири, куди вона приходила вдень, поки він був на роботі, та вивозила його речі без його відома. Він неодноразово говорив їй свої заперечення, але вона ніяк не реагувала та казала, що він все вигадує. Після останньої розмови він сказав їй, щоб вона повернула речі, які належать йому (а.с. 8).

Протокол про адміністративне правопорушення підписано ОСОБА_1 .

В матеріалах справи містяться заява ОСОБА_2 про вчинення злочину від 21.03.2022 року, в якій ОСОБА_2 вказала, що її колишній чоловік ОСОБА_1 систематично, під час телефонних розмов, погрожує їй у здійсненні фізичного насильства, що створює для неї психологічний тиск. Такі погрози мали місце, зокрема 10.03.2022 року, коли під час розмови ОСОБА_1 нецензурно висловлювався щодо неї та погрожував здійсненням фізичного насильства. Дану розмову вона записала на CD-диск, який долучила до даної заяви. Через систематичні дії її колишнього чоловіка, вона постійно перебуває в страху та боїться за себе та дітей. Просила розпочати досудове розслідування за фактом вчинення злочину передбаченого ст. 126-1 КК України (а.с. 4-5).

Обставини, викладені у протоклі про адміністративне правопорушення щодо погроз застосувати фізичне насильство, а так само такі ж пояснення ОСОБА_2 , спростовуються дослідженим судом аудіо записом розмов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 під час розмови висловлювався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 без погроз фізичною розправою (а.с. 9).

Згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім`ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто висловлювання нецензурно в адресу колишньої дружини, підтверджена матеріалами справи, тому, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Ковальчук Н. М.