справа № 570/1587/22
провадження № 3/570/1924/2022
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю захисника адвоката Чоланюка С.Ю.,

розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №022733 17 травня 2022 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом DACIA SANDERO д.н.з. НОМЕР_1 та вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, що мала місце в цей же день близько 19 год.

Вказаними діями особа порушила вимоги п.2.10 «є» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.

Правопорушника належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи за вказаною ним адресою, проте в судове засідання він не з`явивсяз невідомої причини.

Щоб не затягувати процес розгляду справи та не створювати умов для зловживання з боку особи, що притягається до відповідальності, закон передбачив можливість розгляду справи за відсутності цієї особи у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи, що в справі є достатні дані про обізнаність правопорушника зі своїми правами, про місце і час розгляду справи в суді, а також відсутнє клопотання про перенесення судового розгляду, в яке він не прибув з невідомих причин, достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати його особисті пояснення з приводу події, встановлені строки розгляду вказаних справ, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності правопорушника, що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП

Захисники особи адвокати Іванюк І.В. та ОСОБА_2 у поданих до суду відповідно 08 вересня 2022 року та 16 листопада 2022 року клопотаннях просять закрити провадження у справі за відсутності в діях їх довірителя події і складу вказаного адміністративного правопорушення із-за відсутності достатніх доказів.

19 липня 2022 року справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП по даній події направлена на доопрацювання і в подальшому до суду не надійшла, строк доопрацювання сплив.

08 серпня 2022 року справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КпАП України по даній події закрита Рівненським районним судом Рівненської області за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_3 при розгляді справ повідомляла, що дійсно при вказаних обставинах її руку зачепив автомобіль, який проїзджав повз, тілесних ушкоджень вона не отримала і жодних претензій ні до кого не має. Після події автомобіль зупинився за 50-100 м, з нього вийшов товариш ОСОБА_4 і запитав про її самопочуття. Згодом про подію вона розповіла своїм знайомим і саме вони спілкувалися з ОСОБА_4 та його товаришем, а згодом звернулися в поліцію.

Заслухавши пояснення адвоката Чоланюка С.Ю.,дослідивши надані матеріали справи, вважаючи їх достатніми для прийняття рішення, суд прийшов до таких висновків.

Ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" покладає на суд обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з положеннями ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Дорожній рух - це процес руху по дорогах транспортних засобів та учасників дорожнього руху, сукупність суспільних відносин, що виникають у процесі переміщення людей і вантажів за допомогою транспортних засобів або без таких у межах дороги.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

У п.2.10 «є» Правил дорожнього руху зазначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Під час кваліфікації правопорушень на транспорті транспортним засобом, відповідно до примітки в ст.121 КУпАП, можна вважати всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї, тролейбуси, мотоцикли тощо.

Суб`єкт вказаного правопорушення є спеціальним. Це водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка (Закон України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 р. № 2344-ІІІ).

Суб`єктивна сторона адміністративного проступку полягає у ставленні суб`єкта до вчиненого антигромадського діяння. Основною ознакою є вина. Вина охоплює дві можливі форми стану психіки: умисел (прямий і непрямий) і необережність (самовпевненість і недбалість).

Диспозицією ч.4 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Отже, при розгляді справи необхідно встановити факт наявності ДТП (склад правопорушення за ст.124 КУпАП - порушення правил дорожнього руху) та факт вживання алкоголю водієм після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Результат алкотестера газоаналізатора «Драгер» не оспорюються, оскільки ОСОБА_1 дійсно вживав алкоголь. Результати алкотестера вказали 1,89 промілле, що також констатовано працівниками поліції на відеозаписах. Проте питання про притягнення до відповідальності особи за ч.1 ст.130 КУпАП працівниками поліції не вирішувалося, хоча в протоколі і вказано, що особа керувала транспортним засобом станом на 21 год. 00 хв. 17 травня 2022 року, при цьому саме ця особа перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Сам по собі вказаний результат алокотестера підтверджує лише факт вживання ним алкоголю, проте не доводить часовий проміжок його вживання, однак з невідомих причин приймається його як безпосередній доказ вживання алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

По-перше, матеріали справи не містять жодних достовірних та належних доказів, з яких можна було б встановити обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди (зокрема, коли вона мала місце, її учасники, тощо), коли саме були встановлені обставини самої ДТП та причетність до неї ОСОБА_1 . Не встановлений механізм скоєння ДТП, що має важливе значення у цій справі, адже і ОСОБА_1 , і ОСОБА_5 вказували працівникам поліції, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, і ця обставина була залишена ними поза увагою. Не з`ясовано, хто був за кермом транспортного засобу, що виключає умисел ОСОБА_1 у скоєні адміністративно правопорушення, адже він міг вживати алкоголь, не знаючи про ДТП. До матеріалів даної справи працівниками поліції не додано протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, який би підтвердив факт ДТП та з якого вбачались би всі обставини ДТП. Фактично, по матеріалам справи не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом при даній події.

По-друге, проаналізувавши диспозицію ч.4 ст.130 КУпАП суд вважає, що основною ознакою даного правопорушення є вживання водієм алкоголю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Отже, обов`язковим є проведення огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння (а не лише факт вживання). Факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв працівниками патрульної поліції не зафіксований в передбачений законодавством спосіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст.251 КУпАП). Суд також не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року, заява №16347/02, та «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року, заява №36673/04 ).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення "Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства » (Ireland v.the UnitedKingdom), п.161, Series A заява № 25). Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Між тим, виходячи з того, що не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП передбачає необхідність попереднього встановлення складу за ст.124 КУпАП, суд вважає, що в даному випадку за відсутності складу правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, відсутній і склад правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Оскільки під розгляду, судом не була встановлена причетність особи до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17травня 2022 року о 19 год. 00 хв., як і сама подія цієї пригоди, сам по собі факт вживання останнім алкоголю після цієї події не може служити підставою для адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки для цього відсутні передбачені законом підстави, а саме: доведений факт його причетності до дорожньо-транспортної пригоди; факт зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При таких обставинах, враховуючи засади законності та презумпції невинуватості, вважаю за необхідне провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КпАП України, а саме відсутності умислу та прагнення в особи до вчинення, оскільки при розгляді встановлена відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони зазначеного правопорушення.

Згідно з ч.4 ст.130 КУпАП, керуючись ст.221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Кушнір Н.В.