Номер провадження: 33/813/864/22
Номер справи місцевого суду: 495/1842/22
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря судового засідання Воронової Є.Р., захисника Твердохліб В.Ю., в інтересах ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Твердохліб В.Ю., в інтересах ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.07.2022 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 21.03.2022 року о 22 год. 05 хв. в м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 149, водій ОСОБА_1 керував мопедом HONDA DIO, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Drager 6810 відмовився у присутності двох свідків.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Твердохліб В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що постанова суду ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Захисник зазначає, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист та справедливий розгляд, оскільки він не мав реальної можливості кваліфіковано надати суду відповідні пояснення по справі, викликати та допитати свідків.

Суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка подала клопотання про відкладення розгляду справи через воєнний стан та висловив бажання скористатися і реалізувати своє право на безоплатну правову допомогу.

Поліцейський не пропонував ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння та не роз`яснив права закріплені в ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Матеріали справи не містять письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння та жодного доказу про факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №320780 від 21.03.2022 року та письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що 21.03.2022 року о 22 год. 05 хв. в м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 149, водій ОСОБА_1 керував мопедом HONDA DIO, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та в порушення вимог п. 2.5 ПДР відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд відхиляє доводи про те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист та справедливий розгляд, оскільки розглянув справу за його відсутності та відмовив в задоволені клопотання про відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Частина 1 статті 268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Матеріалами справи вбачається, що справа перебувала в провадженні суду першої інстанції майже три місяці та сім разів призначалась до судового розгляду на 08.04.2022, 18.04.2022, 23.05.2022, 03.06.2022, 13.06.2022, 30.06.2022 та 01.07.2022. Щоразу ОСОБА_1 належним чином та своєчасно сповіщався про дату і час судового засідання, при цьому кожного разу останній подавав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання йому можливості знайти захисника для надання йому правової допомоги по справі.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 з неодноразового подання клопотань про відкладення розгляду справи свідчать про намагання затягнути розгляд справи, оскільки на підтвердження клопотань не надавалось жодних доказів.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки така процесуальна поведінка останнього свідчить про зловживання правом на відкладення розгляду справи та спрямована на затягування строків розгляду справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 в повній мірі скористався правами передбаченими ст. 268 КУпАП, а саме скористався правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку, користувався юридичною допомогою адвоката Твердохліба В.Ю., який надав пояснення по суті справи, чим відновлено право ОСОБА_1 на захист.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 не роз`яснили права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, оскільки зазначене спростовується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №320780 від 21.03.2022 року, згідного якого працівники поліції ОСОБА_1 роз`яснили вищевказані права, про що останній розписався в протоколі, будь яких заперечень щодо суті протоколу ОСОБА_1 в день його складання не висловлював, доказів того, що підпис в протоколі не ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, є безпідставними, оскільки законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковим відсторонення від керування транспортним засобом. Також не відсторонення від керування транспортним засобом не може бути підставою для закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП та не є свідченням того, що водій не мав ознак алкогольного сп`яніння.

Твердження в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу в медичний заклад з метою виявлення стану сп`яніння, апеляційний суд також відхиляє, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, а тому в працівників поліції були відсутні підстави для написання та долучення до матеріалів справи, направлення для огляду в закладі охорони здоров`я.

За таких обставин, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 7, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Твердохліб В.Ю., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.07.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов