Справа № 211/2177/22
Провадження № 3/211/1429/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сарат Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.130, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22.06.2022 року серії ААД № 230647, 22.06.2022 року о 21.50 год. Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, по вул. Вечірньокутська, 52, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на виявлення стану сп`яніння, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22.06.2022 року серії ААД № 231888, 22.06.2022 року о 23.14 год. Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, по вул. Вечірньокутська, 52, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на виявлення стану сп`яніння, водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку.

Постановою суду від 20.12.2022 року справи про адміністративні правопорушення № 211/2177/22, № 211/2178/22 про притягнення ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав факт вчинення ним адміністративного правопорушення, суду пояснив, що інспектор незаконно зупиняв його транспортний засіб, жодних ознак алкогольного сп`яніння в нього не було та йому не роз`яснювали його прав.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ямковий В.І. надав до суду клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б вказували на винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 , в судовому засіданні суду пояснив, що працює інспектором ППП. Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений інспектором Чубенко О.Ю. Так, як воєнний стан зупиняємо транспортні засоби для перевірки. Під час спілкування з ОСОБА_1 були виявленні ознаки сп`яніння: запах алкоголю, тремтіння пальців рук, порушення мови. ОСОБА_1 роз`яснювалися його права.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона працює інспектором ППП. 22.06.2022 року при патрулюванні було зупинено ОСОБА_1 , який керував ВАЗ 2108. При розмові з ним, були виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд та що ОСОБА_1 у присутності свідків відмовився. Зупиняла транспортний засіб інспектор ОСОБА_4 , покликала її, вона почула запах алкоголю. Чи були підстави для зупинки транспортного засобу вона не знає. Направлення для водія виписувала ОСОБА_4 . Вона не пам`ятає, чи були роз`ясненні йому його права.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він працює інспектором взводу № 2 роти № 2. 22.06.2022 року по вул. Вечірньокутській в м. Кривий Ріг, в комендантську годину зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, свідки не залучались, так як комендантська година. Транспортний засіб стояв, потім почав рухатися. Він знав, що щодо ОСОБА_1 вже складено протокол іншим екіпажем, командир повідомив йому. Їхній екіпаж стояв без проблискових маячків, коли автомобіль почав рухатись, то вони поїхали за ним. У ОСОБА_1 були такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Відсторонення від керуванням транспортним засобом застосовується, щоб транспортний засіб не рухався.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона працює інспектором ППП, зупинила транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Причини зупинки вона не пам`ятає, але були ознаки алкогольного сп`яніння. Їх в екіпажі були троє. Чи вручалось направлення на самостійне проходження огляду вона не пам`ятає.

Дослідивши письмові матеріали, переглянувши відео, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Ямкового В.І., свідків, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами статті 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» (далі - Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, у присутності двох свідків; або лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення №230647 від 22.06.2022, складеного за ч.1 ст. 130 КУпАП суд зазначає. Відповідно до пояснень водія ОСОБА_1 , наведених в протоколі, останній не згоден з причинами зупинки та вважав, що немає причини для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.06.2022, складеного інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Чубенко А.Ю. (а.с. 2), на огляд направляється ОСОБА_6 .

Відповідно до рапорту від 22.06.2022 (а.с. 4), складеного інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Савенко Х., вбачається, що автомобіль ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 було зупинено на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», під час спілкування з водієм в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. На законну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР. ОСОБА_1 було відсторонено від подальшого керування транспортним засобом, вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Наведений перелік підстав для зупинки транспортного засобу є вичерпний.

Відповідно до рапорту від 22.06.2022 (а.с. 4), складеного командиром взводу №2 роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Савенко Х., автомобіль ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 було зупинено на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», якому відповідає така підстава зупинки: «якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення».

Таке правопорушення з точки зору п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

При цьому до матеріалів справи не долучено жодних доказів причетності водія транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або доказів того, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Таким чином, обставини, визначені законом, які б давали поліцейському право зупинити транспортний засіб та вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

На долученому до матеріалів справи відеозаписі з бодікамер поліцейських, де зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 зупинила інспектор Чубенко А.Ю., а не особа, яка склала протокол та рапорт. При цьому інспектор Чубенко А.Ю. повідомила в якості причини зупинки водія необхідність «перевірки документів посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб», що не відповідає підставам, наведеним в рапорті та вимогам закону про наведення конкретної причини зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

В подальшому інспектори взагалі назвали підставою зупинки те, що водій «чуть не збив інспектора», що також не відповідало дійсності. А потім інспектор Чубенко А.Ю. взагалі заявила ОСОБА_1 , що якщо водій керував транспортним засобом в стані з явними ознаками сп`яніння (чого наразі не було достовірно встановлено), то причина зупинки не так важлива як те, що він керував транспортним засобом в стані сп`янінні, а тому те, що він там напише ніяк не вплине на рішення суду.

Будучи допитаними в судовому засіданні 09.12.2022 як свідки інспектори ОСОБА_2 та ОСОБА_7 визнали, що на момент зупинки транспортного засобу у них не було доказів причетності водія ОСОБА_1 чи його транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди чи будь-якого кримінального чи адміністративного правопорушення

Отже, відповідно до зібраних у справі доказів (відеозапису з бодікамер поліцейських та показань свідків) чітко вбачається, що причина зупинки транспортного засобу була відсутня, а інспекторами під час зупинки транспортного засобу не було доведено до відома водія, як того вимагає закон, детальний опис конкретної підстави зупинки, наведений в рапорті, а саме п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був неправомірно зупинений поліцейським без наявності на те законних підстав, а поліцейські після зупинки водія не повідомили останньому про законну причину зупинки, почавши одразу вимагати документи на транспортний засіб та посвідчення водія, що суперечить вимогам закону.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, то і всі наступні вимоги працівників поліції (в тому числі і вимога на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння) водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.130КУпАП.

Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17, Доктриною «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульованою Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», а також у постановах апеляційних судів з розгляду подібних категорії справ (Постанова Полтавського апеляційного суду у справі №531/920/22 від 13.10.2022р., Постанова Полтавського апеляційного суду у справі №641/1266/21 від 27.10.2022р.; Постанова Чернівецького апеляційного суду у справі №718/1824/22 від 13.10.2022р.).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) та рапорту (а.с. 4) у ОСОБА_1 нібито було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук.

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція) передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Перевірити твердження поліцейських про наявність запаху алкоголю наразі неможливо, однак доведення цього факту, як й інших, покладається на особу, що склала протокол, а тому в силу принципу презумпцції невинуватості, всі сумніви щодо цього мають тлумачитись на користь особи, що притягуються до адміністративної відповідальності.

Щодо решти нібито виявлених поліцейськими у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, з наявного в матеріалах справи відеозапису з портативного відеореєстратора працівників патрульної поліції чітко видно, що у ОСОБА_1 відсутнє порушення мови, його мова зрозуміла, чітка, зв`язна, водій чітко відповідає на запитання поліцейських, висловлює свої заперечення, а його поведінка адекватна та відповідає обстановці.

Жодна з наведених поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та фактично були відсутні у ОСОБА_1 , а тому є надуманими та такими, що відображенні з єдиною метою, для того, щоб забезпечити відображення в протоколі декількох ознак сп`яніння, як того вимагає Інструкція.

Крім того, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, який не було затримано, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Відповідно до встановленого законом порядку проходження огляду на стан сп`яніння, його проведення в медичному закладі пропонується водію не лише усно, а шляхом вручення письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо. Тобто лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду, тільки тоді настає право у поліцейського скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Отже, якщо ж водієві не було вручено письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні.

При цьому як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи інспектор взагалі не вручав водієві направлення на медичний огляд.

На відеозаписі, зачитуючи протокол про адміністративне правопорушення (запис о 22:39 год), а саме графу, якою передбачено роз`яснення прав та повідомлення про дату слухання, поліцейський лише «роз`яснив» ОСОБА_1 про дату слухання справи, проте жодним чином не роз`яснив його права, передбачені ст. 55, 63 Конституції, ст. 268 КУпАП, пропустивши їх.

За таких обставин працівниками патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а тому висновки щодо результатів огляду порушника на стан сп`яніння є недійсними.

Відповідно до ч. 5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП вважається недійсними.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення №231888 від 22.06.2022, складеного за ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до пояснень водія ОСОБА_1 , наведених в протоколі, останній зазначив, що їхав до паркінгу.

Відповідно до рапорту від 22.06.2022, складеного інспектором Мартинюком С.С., вбачається, що автомобіль ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , що під керуванням водія ОСОБА_1 було зупинено без наведення підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а підставою зупинки вказано рух транспортного засобу під час комендантської години.

Допитаний 09.12.2022 р. як свідок інспектор патрульної поліції ОСОБА_5 визнав, що його патруль 22.06.2022 р. ніс службу на території Довгинцівського району м. Кривого Рогу поруч з командирським екіпажом, до якого входили інспектори Савенко Х., ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , які повідомили його про складання попереднього протоколу відносно ОСОБА_1 та відсторонення водія від керування транспортним засобом. Підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», у нього не було, підставою зупинки транспортного засобу, яку зазначено ним в рапорті, був рух під час комендантської години, але фактично ОСОБА_1 було зупинено за порушення вимоги поліцейських про відсторонення від керування. Під час спілкування з водієм інспектор виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. При цьому свідок не зміг пояснити в чому саме полягало порушення мови та координації рухів у ОСОБА_1 . Свідків при оформленні протоколу він не залучав через пізній час та комендантську годину.

Як вбачається з наявного у справі відеозапису бодікамери, на якому зафіксовано адміністративне правопорушення та дії працівників поліції до зупинки автомобілю порушника та під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, патруль працівників поліції знаходився на службовому автомобілі з вимкненими проблисковими маячками біля транспортного засобу ОСОБА_1 , який стояв спочатку нерухомо, перебуваючи в полі їхнього зору, а потім дочекався початку його руху, навмисно дав автомобілю проїхати кілька метрів від місця його зупинки попереднім патрулем від будинку № 52 до будинку № 54 по вул. Вечірньокутській в м. Кривому Розі, після чого включив проблискові маячки та зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .

При цьому на відеозаписі співробітник поліції ОСОБА_5 свої дії перед зупинкою транспортного засобу водія ОСОБА_1 супроводжує коментарями «Поїхав», «давай, щоб він трохи далі проїхав, щоб адреси у нас відрізнялися», а одразу зупинивши його, ставить питання, чи вживав водій алкоголь.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Європейським судом вироблена концепція провокації, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції, і є відмінною від застосування законних оперативних методів попереднього розслідування. Ним встановлено, що, тоді як застосування спеціальних методів розслідування, зокрема негласних, не може саме по собі порушувати право на справедливий судовий розгляд, небезпека поліцейської провокації в результаті таких заходів передбачає, що їх застосування повинно бути обмежене зрозумілими рамками (рішення ЄСПЛ від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви»).

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Таким чином, очевидним є те, що наразі мала місце провокація вчинення правопорушення працівниками патрульної поліції.

Згідно зі ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Всупереч наведеним нормам дії працівників поліції були направленні не на попередження чи запобігання адміністративного правопорушення, а виключно на спонукання та провокацію до його вчинення, що суперечить меті та завданням КУпАП та покладеним на поліцію Законом України «Про національну поліцію».

Як вбачається з дійсних обставин справи оформлення протоколу про адміністративне правопорушення №230647 від 22.06.2022, складеного за ч.1 ст. 130 КУпАП завершилося о 22.06.2022 22:47 год. При цьому наступна зупинка автомобілю ОСОБА_1 та складання другого протоколу про адміністративне правопорушення мали місце того ж дня о 23:14 год., тобто через 17 хвилин після оформлення першого правопорушення та фактично в тому ж самому місці.

Тобто фактично обидва діяння, кваліфіковані різними працівниками патрульної поліції як адміністративне правопорушення що полягало у відмові від проходженні огляду на стан сп`яніння мали місце фактично в один і той же час, в межах однієї години, не були віддалені один від одного певним проміжком часу, а тому не можуть вважатися різними правопорушеннями, в тому числі вчиненими повторно, оскільки є триваючими діями.

При цьому другий протокол складений поліцейським не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння після відсторонення його від керування, а як і перший протокол, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка усунула би обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, зважаючи на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, незаконність проведення огляду з порушенням ст. 266 КУпАП, його недійсність, відсутність доказів на підтвердження винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КпАП України, - щодо відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, провадження у справі підлягає закриттю.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

В силу частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що справу слід закрити у зв`язку за відсутністю події та складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 247, 130 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

провадження по справі відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя: Н. О. Сарат