Справа № 163/1072/22 Провадження № 33/802/696/22 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Цуняка В.Й. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 12 липня 2022 року о 05 год 27 хв на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин М-07 498 км він керував транспортним засобом «Renault T460», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Цуняк В.Й. оскаржує його з мотивів незаконності і необґрунтованості. Посилається на те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 передбачені ст.268 КУпАП права. Вказує на порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Посилається на те, що прилад «Драгер 6810», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , не внесений в перелік, дозволених на території України. З огляду на наведене, просить скасувати постанову судді, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник Цуняк В.Й. у судове засідання не з`явилися, захисник подав до апеляційного суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Положення ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Посилання, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 12 липня 2022 року серії ААБ № 075206 12 липня 2022 року о 05 год 27 хв на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин М-07 498 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault T460», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).

У графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» вказано: «Вживав напередодні» (а.с.1).

Отже, сам ОСОБА_1 під час складання протоколу фактично визнав свою вину у правопорушенні, яке ставиться йому у провину, власноручно вказавши, що випивав напередодні.

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення складений із дотриманням вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, а тому є належним і допустимим доказом в розумінні положень ст.251 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст.268 КУпАП, адже у відповідній графі протоколу: «гр-ну (ці) ОСОБА_1 роз`яснено його (її) права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи відбудеться 21.07.2022 у Любомльському районному суді», де наявний підпис ОСОБА_1 , що свідчить про ознайомлення правопорушника із його правами (а.с.1).

Крім того, відеозапис з нагрудних камер поліцейських також свідчить про роз`яснення передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.10, 2 відео, час: 05:32:49).

Тому твердження апелянта про те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його права, є голослівними.

Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою з приладу «Драгер» ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння з результатом 0,52‰ (а.с.2-3).

Крім того, у матеріалах справи знаходиться зобов`язання, написане власноручно ОСОБА_1 , згідно якого він зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного витверезіння (а.с.5).

Дане зобов`язання також є доказом того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник Цуняк В.Й. посилається на те, що прилад «Драгер 6810», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , не внесений в перелік, дозволених на території України, однак такі доводи не знайшли свого підтвердження, враховуючи таке.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено терміни: 10) калібрування сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, а стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.

Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.

Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування це приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік.

Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Оскільки останнє калібрування приладу "Drager «Alcotest 6810»" було проведено 06.06.2022 (а.с.3), то станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, а саме: 12.07.2022, інтервал калібрування даного приладу не закінчився.

Щодо доводів сторони захисту про порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на переконання апеляційного суду, вони є необґрунтованими.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції мали право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відеофіксацією з нагрудних камер поліцейських стверджується, що на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці ОСОБА_1 погодився, і результат проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» становив 0,52‰ (а.с.10, 2 відео, час: 05:34:31).

На запитання працівника поліції «Коли вживали?», ОСОБА_1 відповів: «Вчора з хлопцями пообідали» (а.с.10, 2 відео, час: 05:34:36).

ОСОБА_1 був згідний з таким результатом, тому посилання сторони захисту на порушення процедури огляду є голослівними, оскільки будь-яких заяв чи клопотань після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не заявляла.

З огляду на наведене, піддавати сумніву усі викладені вище докази у суду апеляційної інстанції немає підстав, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Проаналізувавши зібрані й досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною сукупністю належних та допустимих доказів у розумінні ст.251 КУпАП, які містяться у матеріалах справи.

А невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Цуняка В.Й. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов