Провадження № 3/127/3515/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 21.05.2022 о 01.35 год. по вул. В. Порика, 2 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Ford, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він автомобілем не керував, оскільки на роботі йому стало погано і товариш його підвіз додому, однак автомобіль запаркував не в подвір`ї, а на узбіччі по вул. В. Порика, оскільки у дворі багато автомобілів переселенців. На час наближення до автомобіля працівників поліції він перебував у автомобілі, оскільки йому потрібно було зібрати речі. Також зауважив, що він залишався у автомобілі за станом здоров`я, проте повідомив товаришу, що той може не чекати на покращення його самопочуття. Також зауважив, що незважаючи на ту обставину, що він автомобілем не керував, він виконав вимогу працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння і двічі продув алкотестер, який його стану сп`яніння не показав.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 20.05.2022 після роботи він підвіз ОСОБА_3 додому, оскільки той скаржився на погане самопочуття. Перш, ніж їхати до ОСОБА_3 додому, вони займались налаштуванням магнітоли у автомобілі ОСОБА_4 . На прохання ОСОБА_3 він автомобіль залишив на узбіччі вул. В. Порика, ОСОБА_5 говорив, що йому трошки краще, але додому не піде, побуде у автомобілі, тому він пішов додому. Він не бачив, щоб за ними їхав автомобіль поліції, не бачив такого автомобіля, коли залишав ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_2 , думку захисника Стахова Д.С., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 , складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 21.05.2022 о 01.35 год. по вул. В. Порика, 2 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Ford, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення надані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення), рапорт поліцейського взводу 1 роти 1 БУПП у Вінницькій області (далі Рапорт) та диск із записом з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 повідомляв, що він автомобілем не керував. Незважаючи на зазначене твердження, як слідує із Запису, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Також з оглянутого в судовому засіданні запису випливає, що ОСОБА_1 двічі продував у наданий йому спеціальний технічний запис, при цьому надані суду матеріали не містять відомостей про результати такого огляду. З метою з`ясування зазначеної обставини суд звернувся до УПП у Вінницькій області з відповідним листом з проханням надати для огляду в судовому засіданні зазначених результатів. Разом з тим, відповідь на зазначене звернення суду суд на час розгляду справи не отримав. Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважив, що відповідно до інструкції з використання спеціального технічного засобу, зокрема, Drager (номер використаного засобу в матеріалах справи відсутній, тому захисник повідомив, що не може уточнити, інструкцію до якого саме пристрою має на увазі) у разі переривання видиху, симуляції видиху тощо мікропроцесор припинить тест, прилад видасть відповідні звукове та текстове повідомлення, тест доведеться повторити. При цьому, як зауважив захисник, зазначена інструкція та опис приладу містить застереження щодо того, що вбудована пам`ять пристрою може зберігати останніх 2270 результатів тестів з номером тесту, датою, часом, у тому числі й негативних результатів або таких, що проведені з порушенням інструкції проведення відповідного огляду.

Оцінюючи доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Як суд зазначив вище, з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 двічі продував спеціальний технічних засіб з метою виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння. Результати такого огляду суду не надані. Слід також зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Разом з тим, як зауважив захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перед здійсненням огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу ОСОБА_1 не були повідомлені виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Зазначені твердження захисника узгоджуються із наданими суду фрагментами Запису. Тому суд вважає слушними посилання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на те, що надані суду докази не містять відомостей про повідомлення ОСОБА_1 виявлених у нього ознак сп`яніння згідно з приписами наведеної Інструкції. Також суд вважає слушними зауваження захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо того, що результати проведення огляду ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу мали бути збережені в пам`яті пристрою.

Окрім цього, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини першої статті 266 КпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому реченням другим частини другої статті 266 КпАП регламентовано, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Зі змісту ж речення третього частини другої статті 266 КпАП випливає, що матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також відповідно до частини третьої статті 266 КпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту частини п`ятої статті 266 КпАП випливає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Вище суд вже зауважував, що на підтвердження винуватості ОСОБА_1 суду надані Направлення, Рапорт і Запис.

Оцінюючи Рапорт в якості доказу винуватості ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зауважити таке.

Верховний Суд (далі ВС) у постанові від 29.04.2020 (справа № 161/5372/17) сформулював правовий висновок щодо показань працівника поліції в якості свідка. Зокрема, ВС зауважив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, як зауважив ВС, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, як зауважив ВС, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Саме тому суд вважає, що ОСОБА_7 має бути оцінений у сукупності з іншими доказами, які надані суду до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо неможливості врахування Запису в якості винуватості ОСОБА_1 , оскільки останній здійснений фрагментарно, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до пункту 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 за № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999 (далі Інструкція № 100) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що запис здійснений не безперервно, натомість суду надані фрагменти запису. Разом з тим, суд вважає, що недотримання вимог зазначеної інструкції має бути оцінене у сукупності з іншими доказами, зібраними у справі.

Як суд зазначив вище, оглянутий в судовому засіданні Запис спростовує твердження, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 від проходження його огляду на стан сп`яніння біля транспортного засобу відмовився, натомість містять відомості про те, що він такий огляд пройшов, однак надані суду матеріали не містять відомостей про результати такого огляду, в тому числі й щодо неможливості здійснення газоаналізатором відповідного аналізу, як про це зауважив захисник з посиланням на інструкцію з використання спеціального технічного засобу. При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що наведені вище приписи статті 266 КпАП уповноважують працівника поліції направити особу, яка керує транспортним засобом для проходження медичного огляду на стан сп`яніння лише у разі відмови такої особи пройти огляд поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу або ж у разі незгоди такої особи з результатами огляду, проведеного поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу. Надані суду матеріали не містять доказів, що зазначені вимоги були дотримані.

Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім цього, як суд зазначив вище, склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП має місце у разі: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Надані суду матеріали свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, тобто ОСОБА_1 , від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейський судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 як в судовому засіданні, так і під час спілкування з працівниками поліції (як це випливає з оглянутого в судовому засіданні Запису) заперечував факт керування транспортним засобом. Зазначені відомості узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_2 , наданими останнім у судовому засіданні. Відповідно до наведених вище приписів КпАП докази, якими наведені твердження були б спростовані, суду не надані.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом, також судом встановлені обставини для визнання результатів огляду ОСОБА_1 недійсними в силу приписів частини п`ятої статті 266 КпАП, а отже і не підтверджена його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: