Дата документу 15.06.2022
Справа № 334/1532/22
Провадження № 3/334/1153/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Козлова Н.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення організації охорони, патрульно-постової служби правопорядку в гарнізонах Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який служить лікарем медичного пункту військової частини НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно до протоколу ДНЗ-2/124, 30 квітня 2022 року, 29 " квітня 2022 року о 22 год. 30 хв., капітан медичної служби ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді лікаря медичного пункту військової частини НОМЕР_1, знаходячись біля зупинки транспорту "Турбаза" по вулиці Ленська, м. Запоріжжя, всупереч вимогам статей 11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, виконував обов`язки військової служби за призначенням, в умовах воєнного стану, знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" Запорізької обласної ради відмовився що підтверджується висновком лікаря від 29.04.2022 № 1526, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 , адвокат Гедіков С.Л. просив суд закрити провадження по даній справі, оскільки подію та склад правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази. Проте, складений протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки складений з грубими порушеннями норм Закону.

Так, згідно протоколу ДНЗ -2/124 складеного 30 квітня 2022 року вбачається, що 29 квітня 2022 року о 22год. 30 хвилин капітан медичної служби ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді лікаря медичного пункту військової частини НОМЕР_1, знаходячись біля зупинки транспорту «Турбаза» по вулиці Ленська, м. Запоріжжя, виконував обов`язки військової служби за призначенням в умовах воєнного стану, знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння склер очей, млява річ, стійкій запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода , поведінка яка не відповідає наявній обстановці. Виходячи із змісту протоколу, суть адміністративного правопорушення полягає саме у виконанні ОСОБА_1 29.04.2022 року обов`язків військової служби в нетверезому стані.

В іншій частині Протоколу вже зазначено, інше, а саме, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - відмовився.

Таким чином, із складеного протоколу, неможливо чітко визначити, за яке саме діяння притягається до відповідальності ОСОБА_1 або за виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння ( про що докладно зазначено в Протоколі), або за відмову особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ( що також зазначеного в протоколі.

Крім того, захисник звернув увагу суду, що, частина 3 ст. 172-20 КУпАП містить дві кваліфікуючи ознаки правопорушення, а саме що дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або посилання на те, що ці дії вчинені в умовах особливого періоду. В складеному Протоколі не конкретизовано і не визначено чітко за якою саме ознакою, згідно із ч. 3 ст. 172-20 Кодексу особа притягається до відповідальності.

Вищевикладене, на думку захисника тягне за собою неможливість визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення за даною статтею.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з матеріалами справи, старшим офіцером відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку в гарнізонах Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку, майором ОСОБА_3 у протоколі в обґрунтування притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначено, що « 29 квітня 2022 року о 22 год. 30 хвилин капітан медичної служби ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді лікаря медичного пункту військової частини НОМЕР_1, знаходячись біля зупинки транспорту «Турбаза» по вулиці Ленська , м. Запоріжжя, всупереч вимогам статей 11, 13, 120, 241 Статут внутрішньої служби Збройних сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, виконував обоє 'язки військової служби за призначенням в умовах воєнного стану, знаходився з явними ознаками алкогольного сп 'яніння, а саме почервоніння склер очей , млява річ, стійкій запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода , поведінка яка не відповідає наявній обстановці, від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП « Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги « Запорізької обласної ради відмовився що підтверджується висновком лікаря від 29.04.2022 № 1526 чим вчинив правопорушення передбачене ч. З ст. 172-20 КУпАП».

Відповідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП «Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду».

Таким чином, згідно із Законом, діяння передбачені ч. 1 ст. 172-20 КУпАП складаються з: розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; або поява таких осіб на території' військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У разі посилання на частину 3 ст. 172-20 КУпАП суть адміністративного правопорушення, окрім дій визначених ч. 1 або ч. 2 зазначеної статті, повинна містити посилання на те, що дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або посилання на те, що ці дії вчинені в умовах особливого періоду.

З Протоколу ДНЗ -2/124 складеного 30 квітня 2022 року вбачається, що 29 квітня 2022 року о 22год. 30 хвилин капітан медичної служби ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді лікаря медичного пункту військової частини НОМЕР_1, знаходячись біля зупинки транспорту «Турбаза» по вулиці Ленська, м. Запоріжжя, виконував обов`язки військової служби за призначенням в умовах воєнного стану, знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння склер очей, млява річ, стійкій запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода , поведінка яка не відповідає наявній обстановці.

Виходячи із змісту протоколу, суть адміністративного правопорушення полягає саме у виконанні ОСОБА_1 29.04.2022 року обов`язків військової служби в нетверезому стані.

В іншій частині Протоколу вже зазначено, інше, а саме, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - відмовився.

Таким чином, із складеного протоколу, неможливо чітко визначити, за яке саме діяння притягається до відповідальності ОСОБА_1 або за виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння ( про що докладно зазначено в Протоколі), або за відмову особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ( що також зазначеного в Протоколі.

Частина 3 ст. 172-20 КУпАП містить дві кваліфікуючи ознаки правопорушення, а саме що дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або посилання на те, що ці дії вчинені в умовах особливого періоду.

В складеному Протоколі не конкретизовано і не визначено чітко за якою саме ознакою, згідно із ч.3 ст. 172-20 Кодексу особа притягається до відповідальності.

З огляд на викладене, вважаю, що під час розгляду даної справи, судом повинні бути враховані положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також, практика Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), якими передбачено, що беручи до уваги адміністративне стягнення ( в нашому випадку згідно із ч. 3 ст. 172-20 КУпАП), суд повинен, виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведейо не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення.

Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 встановлено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами. При порушені порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку зібрання доказів, зокрема, порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Фактичні обставини справи свідчать, що 29 квітня 2022 року оперативним черговим Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку майором ОСОБА_4 складено протокол ДНЗ № 94 про адміністративне затримання ОСОБА_1 у зв`язку із вчиненням правопорушення передбаченого ч. З ст. 172-20 КУпАП (копія додається).

Як зазначено у протоколі - мотив затримання - припинення адміністративного правопорушення , складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу, затримання тривало з 29.04.2022 року з 22 год. 30 хв, до 30.04. 2022 року як мінімум до 07 год. 00 хвилин ( в Протоколі зазначено, що про місце перебування затриманого відповідно до ст. 261 КУпАП повідомлено о 07 год. 00 хв. 30.04.2022 року ОК в/в НОМЕР_2 м-р ОСОБА_2 , центр з БВПД).

Отже, оцінюючи правові наслідки складання протоколу про адміністративне правопорушення від 30.04.2022р. під час затримання ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Право кожного на свободу та особисту недоторканність закріплено також і в чинних міжнародних договорах України.

Згідно зі ст. З Загальної декларації прав людини 1948 року, п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст.9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Ніхто не може бути підданий свавільному арешту чи утриманню під вартою. Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (пункт 63 зазначеного рішення).

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність є одним з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини. Воно може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно ч. 1 ст. 260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.

Порядок адміністративного затримання визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч. 2 ст. 260 КУпАП).

Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган ( ст. 261 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КУпАП, адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години.

Системний аналіз даних норм закону свідчить про те, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути затримана у виключних випадках, якщо іншим чином не можливо досягти завдань адміністративного провадження.

Разом з тим, у межах даної справи, складання Протоколу про адміністративне правопорушення відбулось поза межами законодавчо визначеного строку адміністративного затримання, тобто фактично під час незаконного утримання ОСОБА_1 у Запорізькому зональному відділі Військової служби правопорядку (м. Запоріжжя, вул. Земського лікаря Лукашевича, буд. 2)

Так, ОСОБА_1 був затриманий 29.04.2022 року о 23.00 годині, при цьому він був затриманий саме з метою складання Протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому Протокол був складений 30.04.2022 року біля 10.00 години, тобто поза межами визначеного Законом строку адміністративного затримання.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП складено під час обмеження його конституційних прав і свобод, для якого не було законних підстав, а тому він не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом.

За таких обставин, оцінюючи надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який служить лікарем медичного пункту військової частини НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 а ч. 3 ст.172-20 КУпАП - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти діб з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-тиденного строку її оскарження.

Суддя: Н.Ю.Козлова