Справа № 344/4998/22
Провадження № 33/4808/342/22
Категорія ст. 470 ч. 6 МК України
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю представника Івано-Франківської митниці Державної митної служби України Тирського В.В. та захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Паньків В.Я. ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою в.о. начальника Івано-Франківської митниці Городецького Р. на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2022 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що, згідно із протоколом про порушення митних правил №0006/20600/22 від 22.04.2022, до Івано-Франківської митниці Держмитслужби 08.11.2021 звернувся громадянин ОСОБА_1 із заявою №2041/4-17.1 щодо неможливості вчасного вивезення за межі митної території України транспортного засобу марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN WОLОООО58S5168887, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був ввезений через пункт пропуску «Грушів-Будомєж», митний пост «Грушів» Львівської митниці, з причин його викрадення.

Так, проведеними аналітично-перевірочними заходами з використанням баз даних а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 26.09.2018 через пункт пропуску «Грушів-Будомєж», митний пост «Грушів Львівської митниці громадянином України ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України в митному режимі «транзит» транспортний засіб марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN WОLОООО58S5168887, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В поясненні від 16.11.2021 гр. ОСОБА_1 вказав, що порушив строк «транзиту» транспортного засобу марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 по причині його викрадення. На підтвердження факту викрадення даного автомобіля гр. ОСОБА_1 додав лист Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 07.10.2021 №Д-147/108/46/02-2021 та постанову про закриття кримінального провадження від 26.12.2020, згідно якого гр. ОСОБА_2 дійсно 23.12.2019 звертався до Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області за фактом крадіжки транспортного засобу марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN WОLОООО58S5168887, реєстраційний номер НОМЕР_1 . За вказаним фактом 24.12.2019 розпочато кримінальне провадження за №0004300.

На лист Івано-Франківської митниці від 16.11.2021 №7.21-3/20/8/1663 надійшов лист Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 13.12.2021 №20894/108/46/02-2021, в якому підтверджено факт досудового розслідування за заявою гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , внесеного 24.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004300.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 на день звернення 23.12.2019 до Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області по факту крадіжки транспортного засобу марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , та розпочатого 24.12.2019 кримінального провадження за №0004300 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN НОМЕР_2 , що перебуває під митним контролем, більше ніж на тридцять діб. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 470 МК України.

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2022 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції в.о. начальника Івано-Франківської митниці Городецький Р. оскаржив законність й обґрунтованість постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Апелянт вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийнята без дослідження всіх матеріалів справи та без повного з`ясування всіх обставин справи.

Вказує на те, що факт звернення гр. ОСОБА_1 до органів поліції щодо викрадення транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, VIN НОМЕР_3 , не може бути прирівняний до обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначення яких міститься у підпункту в п.2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118. Гр. ОСОБА_1 , зі слів апелянта, не надав належні та допустимі докази того, що не зміг своєчасно вивезти транспортний засіб за межі митної території України у зв`язку із обставинами аварії, дією обставин непереборної сили або протиправними діями третіх осіб, під час складання протоколу про порушення митних правил так як на момент звернення 23.12.2019 строк доставки вказаного транспортного засобу було перевищено більше ніж на тридцять днів. Апелянт наголошує, що гр. ОСОБА_1 до закінчення терміну вивезення транспортного засобу не повідомляв Івано-Франківську митницю чи будь-яку іншу митницю про неможливість його вивезення. Стверджує, що вчинення гр. ОСОБА_1 порушення митних правил підтверджується протоколом про порушення митних правил від 22.04.2022 №0006/20600/22, поясненням гр. ОСОБА_1 від 16.11.2022, витягом «за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» та іншими матеріалами справи.

Апелянт вважає, що дані обставини не були враховані під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того судом першої інстанції не було взято до уваги пояснення представника митниці. Звертає увагу на те, що пунктом 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, встановлено, що термін «товар» вживається в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Вважає, що «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки є рухомою річчю, а товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України (ст. 90 та 93 МК України).

Зі слів апелянта, доказів того, що ОСОБА_3 у порядку, визначеному ст. 192 МК України та розділом VIII Порядку виконання митних формальностей, відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657, звертався до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту в ході розгляду справи не здобуто.

Апелянт вважає, що обставин, передбачених ст.460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст.470 Митного кодексу України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду не встановлено, як не встановлено дії обставин непереборної сили, які стали причиною перевищення встановленого митним кодексом України строку доставки транспортного засобу особистого користування.

На думку апелянта, при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля та наявності прав на керування транспортним засобом, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Щодо твердження про те, що 26.02.2019 Львівською митницею ДФС ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст.470 МК України, за порушення строків транзиту, Івано-Франківська митниця звертає увагу на те, що, відповідно до статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Таким чином, на думку апелянта, на день притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності діяла норма закону (ст. 470 МК) у попередній редакції, отже ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності на підставі чинного митного законодавства, що діяло на час вчинення правопорушення, а саме за порушення строку вивезення автомобіля, ввезеного ним на митну територію України 26.09.2018.

Апелянт наголошує, що, не зважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_1 до часу складення протоколу 22.04.2022 своє зобов`язання не виконав і продовжив бездіяльність щодо не вивезення автомобіля.

На думку представника митниці, не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 30-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності. Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом. Митним органом таке правопорушення виявлене 08.11.2021, про що свідчить протокол про порушення митних правил №0006/20600/22.

Вчинене ОСОБА_1 триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, на думку апелянта, слід кваліфікувати за ч. 6 ст. 470 МК України, як нове (інше) правопорушення, що не являється в розумінні ст. 61 Конституції України повторним притягненням до відповідальності.

Факт неповернення ОСОБА_1 транспортного засобу станом на момент набрання чинності законом, що передбачає адміністративну відповідальність, а також на момент складання протоколу про порушення митних правил, та те, що такий не вивезений з митного режиму «транзит», зі слів апелянта, свідчить про вчинення ОСОБА_1 вказаного порушення. Таким чином, з моменту набрання чинності частиною 6 ст. 470 МК України та до моменту виявлення правопорушення ОСОБА_1 перебував у стані безперервного продовження бездіяльності, яка полягала у порушенні строку тимчасового ввезення транспортного засобу.

Апелянт вважає, що після притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України, останній так і не вивіз транспортний засіб за межі території України, таким чином продовжив вчиняти протиправну бездіяльність, що полягала у невивезенні транспортного засобу.

Відтак, Івано-Франківським міським судом, на думку апелянта, взагалі не було оцінено належним чином наявні у справі докази та не було взято до уваги матеріали, пояснення та твердження Івано-Франківської митниці. Суд дійшов до неправильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення митних правил.

Просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 19.05.2022 в адміністративній справі про порушення митних правил та прийняти нову постанову про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 470 МК України.

Представник особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, адвокат Паньків В.Я. подав до апеляційного суду Письмові пояснення щодо обставин адміністративної справи (а.с. 97-99).

Вважають, що дії інспектора при складанні протоколу про порушення митних правил №0006/20600/22 від 22.04.2022 щодо ОСОБА_1 є безпідставними, протокол незаконним, оскільки ОСОБА_1 уже погашає штраф в розмірі 8500 грн за порушення митних правил, шляхом стягнення коштів з його заробітної плати. Зі слів захисника, інспектор при складанні протоколу не з`ясував та не перевірив тих обставин, що 26.02.2019 ОСОБА_1 уже було притягнуто до відповідальності за порушення митних правил Постановою Львівської митниці ДФС №0451/20900/19 від 26.02.2019 в справі про порушення митних правил. Наголошують, що, відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вважають, що суд першої інстанції вірно, повно і об`єктивно встановив обставини справи та виніс законну та обґрунтовану постанову, яку просять залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Івано-Франківської митниці Державної митної служби України вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Паньків В.Я. заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з огляду на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно законодавства України про адміністративні правопорушення.

В силу ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому випадку, коли провадження було закрито за відсутності підстав для його закриття або ухвалення рішення незаконним складом суду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляції щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з відсутністю правових підстав для закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП та в зв`язку з наявністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно даних протоколу про порушення митних правил, громадянин України ОСОБА_1 26.09.2018 через пункт пропуску «Грушів-Будомєж», митний пост «Грушів» Львівської митниці ввіз на митну територію України в митному режимі «транзит» транспортний засіб марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі транспортний засіб), однак перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки указаного транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, більше ніж на тридцять діб. Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення митних правил, передбачених ч.6 ст. 470 МК України.

22.04.2022 Івано-Франківською митницею Держмитслужби складено Протокол про порушення митних правил № 0006/20600/22 відносно ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України (а.с. 5-7, далі Протокол).

Відповідно до ст. 470 МК України, відповідальність настає у випадку недоставлення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів до митного органу призначення, видача їх без дозволу митного органу або втрата. За приписами ч. 6 цієї статті, перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Згідно даних матеріалів провадження встановлено, що 26.09.2018 транспортний засіб ОСОБА_1 ввезено на митну територію України в митному режимі «транзит», що не заперечується сторонами по справі.

Постановою Львівської митниці ДФС від 26.02.2019 в справі про порушення митних правил №0451/20900/19 (а.с. 34-36) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн (за не вивезення з митної території України ввезеного 26.09.2018 транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VІN: НОМЕР_4 , смугою руху «зелений коридор» у митному режимі «транзит» з метою особистого користування, а саме за перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на десять діб).

Постановою Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного ТУЮ в Івано-Франківській області від 26.07.2019 відкрито виконавче провадження №59654172 на виконання Постанови №0451/20900/19 від 26.02.2019 по стягненню з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці ДФС штрафу у розмірі 8500 грн (а.с. 37-38).

ОСОБА_1 23.12.2019 звернувся до Івано-Франківського районного управління поліції ГУ НП в Івано-Франківській області за фактом крадіжки транспортного засобу марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 17).

За заявою ОСОБА_1 24.12.2019 розпочато кримінальне провадження за №0004300.

Постановою Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції в Івано-Франківській області від 26.07.2019 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 в зв`язку з невиконанням останнього Постанови №0451/20900/19 від 26.02.2019 (а.с. 41-42).

Постановою Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.05.2020 з тих же підстав накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 (43-44), а постановою від 21.10.2020 в рамках виконавчого провадження №59654172 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 47-48).

Згідно даних ТзОВ «Явір-2005», де працевлаштований ОСОБА_1 , з заробітної плати останнього проводиться стягнення на погашення штрафу в розмірі 8500,0 грн на користь Львівської митниці ДФС за виконавчим провадженням №59654172 від 21.10.2020 (а.с. 100).

Постановою СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 26.12.2020 кримінальне провадження за №0004300 від 24.12.2019 закрито у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування (а.с. 17-18), про що ОСОБА_1 07.10.2021 сповіщено листом №Д-147/108/46/02-2021 (а.с. 16). В ході проведення досудового розслідування місце знаходження транспортного засобу не встановлено (а.с. 20 лист Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області).

08.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківської митниці Держмитслужби із заявою щодо неможливості вчасного вивезення за межі митної території України транспортного засобу марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був ввезений через пункт пропуску «Грушів-Будомєж», митний пост «Грушів» Львівської митниці, але не вивіз вказаний транспортний засіб за межі митної території України по причині його викрадення (а.с. 15 Заява).

Згідно даних обліку транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезений 26.09.2018 громадянином ОСОБА_1 на митну територію України, станом на 19.04.2022 за межі митної території України не вивезений (а.с. 24-25).

Вартість вищевказаного транспортного засобу може становити 550 Євро (а.с. 22 Службова записка Управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД від 20.04.2022).

Таким чином, матеріалами провадження підтверджено, що ОСОБА_1 26.09.2018 ввіз на митну територію України в митному режимі «транзит» транспортний засіб марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не вивіз у встановлений законодавством строк за межі митної території України, за що Постановою Львівської митниці ДФС від 26.02.2019 в справі про порушення митних правил №0451/20900/19 визнаний винним та притягнутий до відповідальності за порушення митних правил.

Зі змісту протоколу №0006/20600/22 від 22.04.2022 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вбачається, що Івано-Франківською митницею визнається те, що правопорушення за ч. 6 ст. 470 МК має закінчений характер і було вчинено на наступний день, коли ОСОБА_1 було перевищено тридцятиденний строк доставки транспортного засобу, встановлений ст. 95 МК України.

Крім того, зі змісту обвинувачення вбачається, що митниця повністю визнає неможливість виконання вищевказаних вимог закону щодо доставки транспортного засобу у зв`язку із його викраденням, однак вважає, що ОСОБА_1 мав можливість виконати вимоги Закону до моменту його звернення 23.12.2019 з повідомленням про викрадення транспортного засобу.

Апеляційний суд, дослідивши дані матеріалів провадження, відхиляє доводи апелянта з приводу того, що невивезення транспортного засобу, який перебуває в режимі транзиту та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 30-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності, а моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом. Митним органом таке правопорушення виявлене 08.11.2021, а 22.04.2022 було складено протокол №0006/20600/22 про порушення ОСОБА_1 митних правил, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 467 МК України, якою встановлені строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Європейський суд з прав людини у п.137 рішення від 11 грудня 2012 року за заявою № 21722/11 справі «Олександр Волков проти України» вказав на те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Зокрема, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях вказував на те, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, встановлення національним законодавством строку давності притягнення до адміністративної відповідальності відповідає вимогам верховенства права та забезпечує реалізацію принципу юридичної визначеності, оскільки вказані строки не застосовуються тільки до осіб, які вчинили злочини проти людяності та воєнні злочини.

При цьому, системний аналіз діючого законодавства свідчить про те, що встановлена законодавцем тривалість строку давності за вчинене правопорушення залежить від його ступеня тяжкості, рівня суспільної небезпеки, його характеру, фактичних обставин, спрямованості умислу та масштабів передбачуваних наслідків.

Слід зазначити, що ч. 2 ст. 467 МК України не було вказано, що стосовно правопорушень, передбачених статтями 469, 477-485 МК України, строк завжди і за будь-яких обставин має обраховуватися від дня виявлення правопорушення. В даному випадку вирішальним є саме фактор «триваючого характеру» правопорушення, а не його кваліфікації згідно певної статті МК України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до усталеної судової практики та міжнародних норм строком давності необхідно вважати певний проміжок часу з дня вчинення правопорушення і до дня набрання законної сили відповідного рішення суду.

Таким чином, початковим моментом перебігу строку давності повинен бути саме день вчинення особою правопорушення, а не день його виявлення, оскільки тривалість строку давності притягнення до відповідальності не може мати необмежний характер та залежати від ефективності та дієвості органів, які повинні виявляти певні порушення.

Апеляційний суд враховує, що на час ввезення ОСОБА_1 на митну територію України транспортного засобу положеннями ч. 3 ст. 470 МК України була встановлена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки товарів у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб і стягнення за таке порушення митних правил передбачало накладення штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

22 серпня 2019 року, згідно Закону України N 2725 VIII, від 16 травня 2019 року, набрали чинності зміни до Митного кодексу України, які були внесені Законом України N 2612 VIII, від 8 листопада 2018 року, якими визначено порядок ввезення транспортних засобів на митну територію України, у зв`язку з якими набрала законної сили ч. 6 ст. 470 МК України, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за перевищення, встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення, більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Разом з тим, Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Наведене узгоджується з висновками Конституційного Суду України так в рішенні N l-рн/99 від 09.02.99 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів. Конституційний суд зазначив, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 року N 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі зазначено, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

Також в рішенні від 02.07.2002 року N ІЗ-рп/2002 Конституційний Суд України вказав, що суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності.

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Заборона зворотної дії в часі, в інтерпретації ЄСПД, положень, що погіршують становище особи, яка підлягає (чи може підлягати) кримінальній відповідальності. Це стосується як визначення діянь, які є кримінальне караними, так і покарання (рішення у справі М v. Germany від 17.12.2009).

Європейський суд з прав людини у справах "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини", "Лутц проти Німеччини", тлумачить поняття "кримінальний" автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що ч.6 ст.470 МК України, якою передбачена адміністративна відповідальність за перевищення, встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення, більше ніж на тридцять діб, не має зворотної дії в часі і не може бути застосована до правовідносин, які виникли ще до набрання нею законної сили.

Таким чином, ОСОБА_1 , ще до набрання законної сили ч.6 ст.470 МК України, ввіз на митну територію України 26.09.2018 у зоні діяльності Львівської митниці у митному режимі «транзит» транспортний засіб марки OPEL ASTRA, 1995 року випуску, VІN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому не може бути притягнутий до відповідальності за законом, який не має зворотної дії в часі.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що станом на ОСОБА_1 26.02.2019 не вивіз за межі території України указаний транспортний засіб, перевищивши при цьому встановлений ст. 95 МК України десятиденний строк доставки ввезеного на митну територію України транспортного засобу більше ніж на 10 діб. За вчинення дій по не вивезенню транспортного засобу ОСОБА_1 . Постановою Львівської митниці ДФС від 26.02.2019 в справі №0451/20900/19 про порушення митних правил притягнуто до відповідальності та накладено штраф у розмірі 8500,0 грн (за ч. 3 ст. 470 МК України чинної редакції).

24.12.2019 за заявою ОСОБА_1 розпочато кримінальне провадження за №0004300 за фактом викрадення ввезеного ним на митну територію України транспортного засобу у митному режимі «транзит», а 08.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківської митниці Держмитслужби із Заявою щодо неможливості вчасного вивезення за межі митної території України ввезеного 26.09.2018 вищевказаного транспортного засобу. Однак, протокол №0006/20600/22 про порушення ОСОБА_1 митних правил за ч. 6 ст. 470 МК України було складено лише 22.04.2022 через більш ніж п`ять місяців з дня заяви ОСОБА_1 .

Таким чином вбачається, що ОСОБА_1 після притягнення його 26.02.2019 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил (за невивезення ввезеного в режимі «транзит» транспортного засобу) вчиняв дії з метою сповіщення компетентних органів про настання обставин, які унеможливлюють вивезення транспортного засобу за межі митної території України в зв`язку з його викраденням (23.12.2019 звернувся в поліцію з заявою про викрадення транспортного засобу, а 08.11.2021 до Івано-Франківської митниці Держмитслужби із заявою щодо неможливості вчасного вивезення за межі митної території України транспортного засобу).

Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 не надав у відповідності до приписів Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого МФУ 31.03.2012 №657 (далі Порядок) належні та допустимі докази того, що не зміг своєчасно вивезти транспортний засіб у зв`язку із обставинами аварії, дією обставин непереборної сили або протиправними діями третіх осіб, а факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції щодо викрадення транспортного засобу не може прирівнюватись до обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, неспроможні з огляду на наступне.

Згідно приписів Порядку, на який посилається в своїх доводах апелянт, обставини непереборної сили надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події (п. 3 ч. 2 р. VІІІ).

Вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 МК України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом (за змістом ч. 1 ст. 460 МК України).

Згідно даних постанови про закриття кримінального провадження №0004300 від 26.12.2019 встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на розкриття факту події вчинення кримінального правопорушення та встановлення особи, яка б могла вчинити дане кримінальне правопорушення (ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом), а також встановлення місця знаходження викраденого майна (автомобіля марки OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), однак позитивного результату здобуто не було (а.с. 17 зворот).

Апеляційний наголошує, що викрадення майна є протиправною дією.

Відтак, апеляційний суд вважає, що поза розумним сумнівом місце знаходження невивезеного ОСОБА_1 транспортного засобу невідоме, за фактом його викрадення кримінальне провадження закрито в зв`язку з закінченням строків, про що ОСОБА_1 повідомив митницю в зв`язку з неможливістю вивезти автомобіль за межі митної території України 08.11.2022 (а.с. 15). Апеляційному суду не надано даних щодо вжитих компетентним органом дій (заходів) за результатами розгляду Заяви ОСОБА_1 від 08.11.2022.

Несвоєчасне повідомлення митниці, чи повідомлення у невстановленій формі про порушення митних правил, передбачених статтею 470 МК України, внаслідок протиправних дій третіх осіб (викрадення автомобіля) ОСОБА_1 у вину не ставиться.

Апеляційний суд звертає увагу, що працівникам митниці поза розумним сумнівом було відомо про невивезення ОСОБА_1 за межі митної території України транспортного засобу, ввезеного в режимі «транзит», з моменту притягнення його до відповідальності Постановою від 26.02.19 (дані АСМО «Інспектор», ЄАІС Держмитслужби України, ін..), а з 23.12.2019 було відомо про внесення відомостей до ЄРДР щодо викрадення транспортного засобу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що приписами ч. 1 ст. 494 МК України передбачена невідкладність складання уповноваженою посадовою особою митного органу, яка виявила порушення, протоколу про кожний випадок виявлення порушення митних правил. Натомість протокол про порушення митних правил №0006/20600/22 з невідомих суду причин складено лише 22.04.2022.

З урахуванням наведеного, за результатом повторного дослідження наданих суду доказів в їх сукупності, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта з приводу того, що в даному випадку ОСОБА_1 перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності і тому за результатом виявленого 08.11.2022 компетентним органом правопорушення обґрунтовано 22.04.2022 складено протокол за ч. 6 ст. 470 МК України.

За даними матеріалів провадження, порушення ОСОБА_1 митних правил виявлено вповноваженими особами митниці 26.01.2019 (а.с. 34), а не 08.11.2022, як хибно вважає апелянт. Так, станом на 26.01.2019 строк невивезення транспортного засобу за межі митної території України починаючи з 26.09.2018 (дати ввезення) вже перевищував 30 днів, однак нормою ст. 470 МК України (в чинній редакції) було передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари лише більше ніж на десять діб.

Таким чином, за виявлені компетентним органом 26.01.2019 порушення митних правил (за невивезення транспортного засобу марки OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VІN: НОМЕР_4 , 1995 року випуску) ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності на підставі Протоколу від 26.02.2019 №0451/20900/19 про порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України.

Станом на час розгляду провадження встановлено, що автомобіль викрадено, з відповідною заявою ОСОБА_1 звертався в правоохоронні органи. Даних, які б свідчили про зворотнє суду не надано. Кримінальне провадження за фактом викрадення автомобіля закрито в зв`язку з закінченням строків досудового розслідування.

Про неможливість вивезення транспортного засобу в зв`язку з викраденням ОСОБА_1 повідомив компетентний орган письмовою заявою 08.11.2022.

Статтею 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 528 МК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу в.о. начальника Івано-Франківської митниці Городецького Р.Ф. залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв