ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/170/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 24 березня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за участю захисника особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 - адвоката Строценя Т. О. апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 21 лютого 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не працює, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2022 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 - адвокат Строцень Т. О. просить постанову місцевого суду скасувати, закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, винесеною із порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказує, що названі ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, не відповідають дійсності. Так, на відеозаписах, які додані до протоколу, чітко чути, що водій нормально себе поводить та спілкується.

Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що його підзахисний після пропозиції поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння відразу погодився та здійснював спроби продути технічний засіб.

Наголошує на тому, що ОСОБА_2 не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Зокрема, як вбачається із фрагменту відеозапису № о 03 год. 47 хв. 55 сек., його підзахисний сам просив пройти даний тест в медичному закладі, що було проігноровано працівниками поліції.

Звертає увагу на те, що поліцейські в порушення вимог Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції не в повній мірі проінформували ОСОБА_2 про порядок застосування спеціального технічного засобу та не надали сертифікат відповідності. Стверджує, що за таких обставин результати огляду не можуть бути допустимими доказами.

Вказує, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_2 про те, що він має право надати пояснення відносного складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушили вимоги ст. 256 КУпАП, а тому даний протокол не може вважатись належним і допустимим доказом у справі.

Посилається на те, що виникає об`єктивний сумнів, яке відношення до події, яка трапилась 10.10.2021 за участю ОСОБА_2 , мала поліцейський взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Тернопільській області Ковалик К. В., та яке вона мала право на складання адміністративних матеріалів, коли відсутні докази її перебування на місці події. Так, відповідно до відеозаписів огляд на стан сп`яніння проводить інспектор роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області Круцько М. В. Крім того вказує, що з моменту початку та закінчення фіксування події жодного разу не було чути, як працівник поліції Ковалик К. В. представлялась, яким чином підтверджувала свої повноваження.

Наголошує на тому, що його підзахисний мав на меті залучити до вказаної події адвоката з метою захисту свої прав на інтересів. Так, з фрагменту відеозапису № о 03 год. 53 хв. вбачається, що водій має бажання взяти засіб спілкування (телефон), який знаходиться в салоні автомобіля, однак працівником поліції ОСОБА_2 не було допущено до автомобіля. Таким чином стверджує, що внаслідок неправомірних дій з боку працівників поліції ОСОБА_2 було обмежено у праві на захист, передбаченому ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 59 Конституції України, в якій зазначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу, кожен є вільним у виборі захисту своїх прав.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Строценя Т. О., який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 10 жовтня 2021 року о 03 год. 42 хв. в м. Тернопіль по вул. В. Великого, 7 керував транспортним засобом «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Alcotest 7510 OIML» №ARLM-0313 (повірка дійсна до 12.04.2022), та огляду в найближчому медичному закладі водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

Як вбачається з матеріалів справи, 10 жовтня 2021 року поліцейським УПП в Тернопільській області Ковалик К. В. щодо ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4883137, згідно з якою 10 жовтня 2021 року о 03 год. 42 хв. по вул. В. Великого, 7 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед поворотом. Цим самим порушив п. 9.2 (б) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Дане правопорушення послужило причиною зупинки автомобіля ОСОБА_1 .

Таким чином вважаю, що транспортний засіб «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , працівниками поліції був зупинений законно, що не заперечує і захисник в поданій ним апеляційній скарзі.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

В ході спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, тобто ті, які зазначені у п. 3 Інструкції та протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №306307 від 10.10.2021.

Доводи апелянта, що на відеозаписах, які додані до протоколу, чітко чути, що водій нормально себе поводить та спілкується, на думку суду, є суб`єктивним баченням захисника, що не спростовує наявність вищенаведених ознак алкогольного сп`яніння, вказаних поліцейськими під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, під час проходження огляду у виді продуття в газоаналізатор «Alcotest 7510 OIML» №ARLM-0313 (повірка дійсна до 12.04.2022) для визначення стану алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 неодноразово вдавав (імітував) видих повітря з ротової порожнини в мундштук пристрою, хоча до проходження огляду працівниками поліції водієві було доступно роз`яснено, яким чином повинен бути здійснений видих повітря в алкотестер, що було розцінено працівника поліції як не бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з чим погоджується суддя апеляційного суду.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, алкотестер є нескладним технічним приладом, застосування якого потребувало би спеціальних знань чи спеціальних навичок, та з урахуванням віку, рівня освіти, життєвого досвіду ОСОБА_1 цілком розумів призначення алкотестера та спосіб його застосування, а тому з метою уникнення відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння імітував продування газоаналізатора.

Також ОСОБА_1 категорично відмовився і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого поліцейськими відносно останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №306307 від 10.10.2021 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Твердження апеляційної скарги про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про наявність в нього права надати пояснення відносного складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушили вимоги ст. 256 КУпАП, спростовується відеозаписом із нагрудних камер поліцейських №, де на 02 хв. 29 сек. ОСОБА_1 було роз`яснено, що він має право надавати пояснення, заявляти клопотання, має право на юридичну допомогу. Однак будь-яких зауважень чи клопотань з цього приводу останній не заявляв.

Так, у графі протоколу про адміністративне правопорушення пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 власноручно написав від пояснень відмовляюсь.

Відомості протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, який був долучений до матеріалів справи та з якого вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу належним чином не продув мундштук газоаналізатора «Alcotest 7510 OIML» №ARLM-0313 (повірка дійсна до 12.04.2022), внаслідок чого не було можливості визначити проміле алкоголю в крові водія, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі.

Крім того, з фрагменту відеозапису із нагрудних камер поліцейських № вбачається, що на 02 хв. 02 сек. правопорушник ОСОБА_1 на запитання поліцейського: Чи їдете ви в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння? - чітко відповів, що не збирається їхати, що спростовує доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Твердження апеляційної скарги про те, що в порушення вимог Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_2 не надали сертифікат відповідності, не беруться до уваги з огляду на таке.

Так, відповідно п. 5 Розділу II вищенаведеної Інструкції перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається з відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, на місці зупинки транспортного засобу перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 із порядком застосування технічного засобу газоаналізатора Драгер та за власною ініціативою пред`явили йому свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на газоаналізатор «Alcotest 7510 OIML» №ARLM-0313 (повірка дійсна до 12.04.2022), з яким водій ознайомився.

При цьому згідно із переліком зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, дозволено використання усіх газоаналізаторів Drager Alcotest виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччини, в тому числі і вказаного вище алкотестера Drager 7510 OIML, із свідоцтва про повірку якого вбачається, що його виробником є Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, а тому відсутні підстави вважати даний технічний засіб не сертифікованим.

Посилання апелянта на те, що внаслідок неправомірних дій з боку працівників поліції ОСОБА_1 було обмежено у праві на захист, передбаченому ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 59 Конституції України є неспроможними, оскільки, як вбачається із фрагменту відеозапису із нагрудних камер поліцейських №, на який безпосередньо вказує захисник, на 01 хв. 02 сек. під час продуття в газоаналізатор водій виявив бажання взяти свій засіб спілкування з автомобіля, на що працівник поліції відповів, що після того як продуєте, візьмете, з чим ОСОБА_1 погодився та сказав без проблем. При цьому будь-яких прохань скористатись допомогою адвоката Балабух О. В. не озвучив.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Тернопільській області Ковалик К. В., яка оформляла адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , була відсутня на місці події, є надуманими та спростовується відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається присутність ОСОБА_3 під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_3 під час продуття ОСОБА_1 газоаналізатора неодноразово просила останнього продути його належним чином, пояснюючи яким чином це зробити.

Що стосується відсутності у ОСОБА_3 повноважень щодо складення протоколу та інших матеріалів, слід врахувати наступне.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Враховуючи те, що ОСОБА_3 обіймала посаду поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Тернопільській області, перебувала у складі екіпажу Юпітер 203 під час несення служби, нею правомірно було оформлено адмінматеріали.

Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, були належним чином досліджені судом першої інстанції та спростовані під час судового розгляду.

Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2022 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Строценя Т. О. - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Строценя Т. О. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба