Справа №751/3677/22
Провадження №3/751/2125/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Карапути О.О.

секретаря судового засідання Бобровник Н.В.,

за участю: представника Чернігівської митниці Держмитслужби - Борисенка А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова справу про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого «АМРОН» (РФ, м. Санкт-Петербург, Подьездной провулок, 3), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт: НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Чернігівська митниця звернулась до суду з поданням про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 за ч.6 ст. 481 МК України та направила до суду протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст. 481 МК України, з яких вбачається наступне.

Згідно протоколу про порушення митних правил від 13.09.2022 року, до управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил надійшла доповідна записка відділу контролю за переміщенням товарів за № 7.11-17.1/295. від 12.09.2022 року якою повідомлено, що 23.02.2022 о 10 год. 32 хв. через митний пост «Сеньківка» Чернігівської митниці з Російської Федерації у напрямку «в`їзд» на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 20 днів» заїхав автобус, реєстраційний номер НОМЕР_3. VIN: НОМЕР_2 , під керуванням громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 .

Чернігівською митницею, відповідно до вимого ст. ст. 104, 105, 108 та 189 Митного кодексу України, транспортний засіб, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 , оформлено у митний режим тимчасового ввезення на строк до 20 діб.

Проведеною перевіркою з використанням модуля «Заяви підприємств та осіб» АСМО «Інспектор» встановлено, що до митного органу заяви щодо неможливості своєчасного вивезення вказаного транспортного засобу у зв`язку з настанням обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу, - не надходили.

Таким чином, громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , перевищив встановлений Чернігівською митницею строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу комерційного призначення НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_2 більшеніж на тридцять діб.

13.09.2022 на громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був складений протокол про ПМП № 0230/10200/22 за ознаками порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

19.10.2022 року до суду надійшли матеріали після доопрацювання про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, з не усунутим вказаним недоліком.

В судовому засіданні представник Чернігівської митниці Держмитслужби просив притягнути громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України та накласти на нього стягнення в межах санкції даної статті.

Громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не з`явився.

Вислухавши представника Чернігівської митниці Держмитслужби, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно ч. 1 ст. 486 МК, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а згідно ч. 2 цієї статті провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст. 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до МК, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення (ст. 487 МК).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про порушення митних правил, суд повинен керуватися приписами ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України, якими передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 458 МК України вбачається, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

На підставі ст. 466 МК України, адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України. Додержання митними органами вимог закону в разі застосування адміністративних стягнень за порушення митних правил забезпечується здійсненням систематичного контролю з боку органів вищого рівня та їх посадових осіб, правом оскарження постанов у справах про порушення митних правил та іншими заходами, передбаченими законодавством України.

Згідно ч. 6 ст. 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

За вчинення вказаного правопорушення передбачено адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Відповідно до ч. 9 ст. 494 МК України, якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Згідно до ч. 10 ст. 494 МК України, протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

З долучених до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що відповідно листа Чернігівської митниці Держмитслужби на e-mail громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12), було направлено примірник протоколу про порушення митних правил № 0230/10200/22 від 13.09.2022 року. При цьому, підтверджуючі відомості щодо вручення чи не вручення їх в установленому законодавством порядку до матеріалів не додано, а відправлення на домен «ecolinec.ru», не містить відомостей щодо їх фактичного вручення/отримання, оскільки він заборонений і заблокований в Україні.

Крім того, відповідно до листа Чернігівської дирекції АТ "Укрпошта" за № 036002-676-22 від 07.10.2022 року, приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до Російської Федерації та Республіки Білорусь припинено з 24.02.2022.

Враховуючи наведене, вимоги ч. 10 ст. 494 МК України, щодо вручення протоколу про порушення митних правил № 0230/10200/22 від 13.09.2022 року, Чернігівською митницею, станом на час розгляду даної справи, не виконано.

Згідно з абз.5 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року, визнано правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному органу для належного оформлення.

При цьому, вимоги постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.09.2022 року про повернення матеріалів №751/3677/22 до Чернігівської митниці для доопрацювання щодо виявленого недоліку в частині не надання відомостей про фактичне вручення/отримання відповідного протоколу про порушення митних правил, після повторної їх подачі до суду, Чернігівською митницею також залишилися не виконаними.

При цьому, суд також позбавлений фактичної можливості самостійно усунути вищевказані недоліки в ході судового розгляду.

Протокол про порушення митних правил є основним джерелом доказів. За приписами статті 494 МК України, протокол складається у кожному випадку виявлення порушення митних правил, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення порушення митних правил, ніякого іншого документу про прийняття до провадження митними органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про порушення митних правил, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про порушення митних правил - це комплексне джерело доказової інформації. При цьому він набуває значення доказу лише тоді коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою митних органів; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею. Протокол про порушення митних правил повинен містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він немає доказового значення.

Таким чином, протокол про порушення митних правил займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи митних органів встановлюють наявність чи відсутність митного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст. 280 КУпАП i мають значення для правильного розв`язання справи. Така позиція законодавця вимагає саме від посадових осіб, які складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.

Отже, виходячи з вищенаведених обставин, з врахуванням не додержання Чернігівською митницею вимог як ч. 10 ст. 494 МК України щодо вручення протоколу про порушення митних правил, так і ч. 2 ст. 494 МК України щодо відсутності у матеріалах даної справи допустимих, достовірних та достатніх даних що ідентифікують особу правопорушника, суд визнає недопустимим доказом протокол про порушення митних правил №0230/10200/22 від 13.09.2022 року.

Статтею 495 МК України та статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім цього, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно правої позиції визначеної Постановою від 31.01.2019 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №760/10803/15-а (адміністративне провадження №К/9901/19074/18), один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з постанов, зокрема, про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На основі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 251, 252, 247, 280, 283-284, 287, 289, 294 КУпАП, ст.ст. 8, 466, 481, 486 - 489, 494, 495, 498, 525 - 527 МК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення громадянина громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України - закрити у зв`язку з недоведеністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена або митним органом до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м.Чернігова протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлений 19.12.2022 року.

Суддя: О.О. Карапута