Справа №950/1462/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап В. М.
Номер провадження 33/816/444/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря Горбач О., особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Стеценка В.М. розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стеценка В.М. на постанову Лебединського районного суду Сумської області від 02 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 22.08.2022 о 23 год. 55 хв. по вул. Тургєнєва у м. Лебедин ОСОБА_1 керував мопедом YAMAHA JOG б/н в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою Alcotest ARNA-0359, результат 1,51 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Стеценко В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану постанову, а проваджені по справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує, що відеозаписи, протокол про адміністартивне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківка тесту є неналежними доказами в розумінні норм визначених ст.86 КПК України.

Щодо подій, які вказані в протоколі зазначає, що 22.08.2022 року близько 22 години після роботи ОСОБА_1 зі своїм колегою зайшли до нього додому повечеряти, в цей же час ОСОБА_1 зателефонував до своєї співмешканки ОСОБА_2 та попрохав приїхати на скутері та забрати його. Близько 23 години ОСОБА_2 приїхала вони ще деякий час поговорили та поїхали додому. Під час руху по вул. Тургенєва м. Лебедин, їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_2 надала для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, але працівник поліції відмовився брати у неї посвідчення водія, стверджуючи, що керувала транспортним засобом не вона, а ОСОБА_1 , який фактично перебував на задній частині сидіння скутера.

Надалі ОСОБА_1 запропонували пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що він дав згоду, хоча водієм себе не вважав, оскільки був пасажиром. Допитані в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю підтвердили вказані обставини.

Однак суд проігнорував очевидні факти, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду і в результаті прийняв незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Вислухавши особу яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Стеценка В.М., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, та повторно допитавши свідка ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст. ст. 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 315658 від 23.08.2022;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- результат огляду за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, № ARNA-0359 від 23.08.2022 (результат 1,51 ‰);

- копію свідоцтва від 07.07.2022 про повірку газоаналізатора Drager Alcotest 6820, № ARNA-0359 чинне до 07.07.2023;

- відеозаписи з патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського, здійснений згідно зі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу, а був пасажиром, так як це підтвердила його співмешканка ОСОБА_2 , як в суді першої та апеляційної інстанції, будучи допитаною в якості свідка, то апеляційний суд, вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як вбачається з дослідженого апеляційним судом відеозапису з патрульного автомобіля, якому і суд першої інстанції надав належну оцінку (файл «2_124305192») зафіксовано рух мопеда та двох осіб на ньому. На 10-й секунді відеозапису в момент, коли патрульний автомобіль наздоганяє мопед, видно, що за кермом перебуває особа у червоному одязі, а позаду сидить особа у сірому одязі.

На іншому відеозаписі (файл «0000000__0176») зафіксовано момент, коли поліцейський виходить із автомобіля та підходить до осіб, які їхали на мопеді. При цьому відеокамера перемикається у режим нічної зйомки (чорно-біле зображення), однак на 34 секунді відеозапису чітко видно, що у червону футболку одягнений ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 одягнута у одяг сірого кольору.

Тобто зазначеними відеозаписами у повному обсязі підтверджується факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом мопедом YAMAHA JOG та спростовується його версія подій, стосовно того, що за кермом була ОСОБА_2 .

З цих підстав апеляційний суд також не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, при розгляді апеляційної скарги не встановлено? а викладена апелянтом позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя апеляційного суду вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечується та підтверджується наявними в справі матеріалами, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 02 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката Стеценка В.М. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.