Дата документу Справа № 331/5940/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/5940/21 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/294/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , його адвоката Лугового Б.В., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Лугового Б.В. на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2022року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, 18.10.2021 року о 17 год. 44 хв. в м. Запоріжжя, Олександрівський район, перехрестя вул. Яценка та вул. Козача, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Козача позначеній дорожнім знаком 2.1 (другорядна дорога), не надав дорогу транспортному засобу «Geely Emgrand X7», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Яценка, позначеній дорожнім знаком 2.3 (головна дорога), чим скоїв зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки шкоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Луговий Б.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що всупереч ст.ст. 62, 129 Конституції України, практики ЄСПЛ вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена. Зазначає, що висновок суду про порушення ОСОБА_1 ПДР та відсутність порушень з боку ОСОБА_2 фактично ґрунтується лише на свідченнях потерпілого. Проте, на переконання сторони захисту, саме водій ОСОБА_2 порушив вимоги ПДР, який здійснив обгін колони транспортних засобів на зустрічній полосі та спричинив ДТП з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 . Вказує, що судом не прийнято до уваги пояснення ОСОБА_1 про дійсний механізм ДТП. Просить постанову суду від 14 квітня 2022 року скасувати, закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 , його адвоката Лугового Б.В., які підтримали апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_2 , який просив залишити в силі рішення місцевого суду, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи видно, що суд першої інстанції при розгляді даної справи додержався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та прийшов до обґрунтованих висновків про доведеність провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, які відповідають сукупності достовірних доказів у даній справі.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно положень п.16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав покази надані в суді першої інстанції та пояснив, що керуючи автомобілем «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Козача, під`їхавши до перехрестя з вул. Яценка він увімкнув сигнал повороту ліворуч, зупинився і надав перевагу у русі автомобілям. Після чого він почав рух, виїхав на перехрестя і почав здійснювати поворот ліворуч і в цей час помітив автомобіль «Geely Emgrand X7», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по зустрічній для нього смузі руху зі швидкістю приблизно 50-60 км/год. та здійснював обгін колони автомобілів, які стояли на двох смугах руху по вул. Яценка в напрямі вул. Шкільної та фактично перебував на зустрічній смузі руху. У зв`язку з небезпекою ДТП він застосував екстрене гальмування, водій ОСОБА_2 також гальмував, однак сталося зіткнення. Вважає винувати у даному ДТП водія ОСОБА_2 , який здійснював обгін колони транспортних засобів по зустрічній смузі, що заборонено ПДР.

Отже, ОСОБА_1 вказував про намагання здійснити поворот ліворуч в момент руху автомобіля «Geely», який рухався по зустрічній для нього смузі. ОСОБА_1 рухався по другорядній дорозі та здійснював маневр повороту.

На противагу пояснень ОСОБА_1 , інший учасник ДТП - ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції показав, що він рухався по головній смузі, несподівано побачив, що транспортний засіб «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , перетинає його смугу руху, здійснюючи виїзд з другорядної дороги, після чого він почав різко гальмувати та вивернув кермо ліворуч, однак уникнути зіткнення не вдалось. При цьому, здійснив виїзд на зустрічну смугу лише з метою уникнути зіткнення.

Не зважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, встановлених судом та відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 282727 від 18.10.2021 р. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: схемою місця ДТП від 18 жовтня 2021, на якій зображене місце розташування транспортних засобів після ДТП та зафіксовані механічні пошкодження транспортних засобів, що відповідають даним протоколу про адміністративне правопорушення та поясненням потерпілого ОСОБА_2 .

Отже, вказаними доказами у справі поза розумним сумнівом доведено, що безпосередньою причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 рухався по другорядній дорозі та здійснюючи маневр поворот ліворуч не надав дорогу транспортному засобу «Geely Emgrand X7», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення.

Вказані дії водія ОСОБА_1 свідчать про порушення ним вимог п. 16.11 ПДР та знаходяться у прямому причинному зв`язку із наслідками ДТП у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки ОСОБА_1 мав враховувати, що рухаючись по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Доводи апеляційного скарги стосовно того, що суд надав перевагу показанням потерпілого ОСОБА_2 безпідставні, зазначені покази узгоджуються з іншими доказами у справі, які суд сприймав у сукупності.

Таким чином, посилання апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 п.п. 16.11 України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіхстаттях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п.11.16 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Лугового Б.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник