Справа №: 302/1236/22 3/302/754/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2022 смт. Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., розглянувши об`єднаний адміністративний матеріал (протокол серії ВАВ № 095494 від 27.10.2022 року, протокол серії ВАВ № 169238 від 27.10.2022 року), який надійшов з ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Міжгір`я, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючого, інваліда Ш групи, з дитинства, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , моб. тел. НОМЕР_2 , -

за ч.1 ст.173-2, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

31.10.2022 року з відділення поліції №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області до суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, 01.11.2022 року з відділення поліції №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області до суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП.

Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 листопада 2022 року вищевказані справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 об`єднані в одне провадження, з єдиним унікальним номером судової справи № 302/1236/22.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 169238 від 27.10.2022 вбачається, що ОСОБА_2 біля 20-30 годин 27.10.2022 року ображав нецензурною лексикою ОСОБА_3 , та пошкодив майно в будинку, та своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу серії ВАВ № 095494 від 27.10.2022 року ОСОБА_2 біля 20-30 год. 27.10.2022 року вчинив злісну непокору працівникам поліції: інспектору Кут М.Ю. та поліцейському СРПП ВП №2 Герба І.М., не виконував законні вимоги працівників поліції, та своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП не заперечує та вказує, що дійсно ввечері 27.10.2022 року виразився нецензурною лайкою в адресу матері ОСОБА_3 . Про скоєне шкодує, просить суворо його не карати. При цьому, ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, не визнав та суду пояснив, що 27.10.2022 року він знаходився за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , перебував у стані наркотичного сп`яніння, оскільки в цей день вживав марихуану шляхом куріння та близько о 20-30 годині між ним та батьком ОСОБА_4 виник конфлікт, в ході якого батько наніс йому тілесні ушкодження, та на незначний час він втратив свідомість. Також під час конфлікту була присутня його мати ОСОБА_3 , в адресу якої він виразився нецензурною лайкою. По завершенню конфлікту приїхали працівники поліції, які на його вимогу не представилися, при цьому були у форменому одязі. Потім працівники поліції його затримали, хоча ніякої непокори він не вчиняв, та відвезли до відділення поліції для дачі пояснень. Вважає, що працівники поліції перевищили свої службові повноваження та їх дії є неправомірними та просить провадження за ст.185 КУпАП закрити за відсутністю складу даного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 пояснила суду, що ОСОБА_2 є її сином та, перебуваючи вдома по АДРЕСА_2 ввечері, близько о 20-30 годині 27.10.2022 року син поводився себе агресивно, знаходився у неадекватному стані, ображав її нецензурною лайкою. За неї почав заступатися чоловік ОСОБА_4 , потім почалася бійка між батьком та сином, вона намагалася їх розборонити, стримуючи конфлікт. Однак їй це не вдалося та вимушена була викликали поліцію. Через деякий час до них додому прибули поліцейські, на їх вимогу вийти з кімнати ОСОБА_2 не реагував, та поліцейські застосували до сина кайданки, затримали його та відвезли до відділення поліції, для дачі пояснень. На суворій мірі показання відносно сина ОСОБА_2 не наполягає та просить суворо його не карати.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що ОСОБА_5 є його сином. Ввечері 27.10.2022 року, близько о 20-30 годині син почав конфлікт, в ході якого погрожував його дружині ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , вимагав у неї гроші, поводився себе агресивно, висловлювався на адресу ОСОБА_3 нецензурною лайкою, та казав, що ні у кого, ні про що питати дозволу він не буде та має намір поводитися так, як вважає за потрібне та жити у своє задоволення. Подібні конфліктні ситуації у їх родині вже тривають близько двох місяців. Та, побачивши таку зухвалу поведінку сина, він не стримався та між ними почалася бійка, в ході якої наносилися один одному удари. Потім прийшов його брат та вони викликали працівників поліції. По їх приїзду, ОСОБА_2 поводився себе зухвало, поліцейськими робилися йому зауваження, однак син на зауваження поліцейських не реагував, їх вимоги ігнорував. Тоді поліцейські зайшли до ОСОБА_4 у кімнату, наділи на нього кайданки, затримали його та відвезли до відділення поліції, для дачі пояснень.

Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , показання потерпілої ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться зібраними у справі доказами: протокол серії ВАВ № 169238 від 27.10.2022 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.2); протоколом № 004043 від 27.10.2022 року про адміністративне затримання ОСОБА_2 за ст.185 КУпП (а.с.4); висновком Міжгірської КНП ЛПУ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння за № 93 від 27.10.2022 року та з якого вбачається, що о 21-30 год. 27.10.2022 року у ОСОБА_2 ознак сп`яніння не виявлено, тверезий (а.с.5); письмовими поясненнями ОСОБА_3 , письмовими та усними в судовому засіданні поясненнями ОСОБА_2 (а.с.6,7).

Крім цього, суд не погоджується з епізодом, інкримінованому у провину ОСОБА_2 за ст.185 КУпАП як злісна непокора працівникам поліції, яка полягала у невиконанні законних вимог працівників поліції.

Суд зауважує, що встановлення злісності непокори, законності розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, є обов`язковими ознаками вищевказаного правопорушення

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац 2 п. 7постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Із таким тлумаченням терміну «злісна непокора» погодився Конституційний Суд України в абз.2 п.5 рішення від 11.10.2011 року № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України(конституційності) окремих положень ст.263 КпАП та п.5 ч.1 ст.11 Закону України «Про міліцію» (справа про строки адміністративного затримання).

Безпосереднім об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Таким чином, особливість застосування ст.185 КУпАП полягає в тому, що вимога поліцейського, яку злісно не виконує правопорушник, спрямована на забезпечення громадського порядку і суспільної безпеки.

Згідно п. 5 розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року N1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За змістом підпунктів 1) та 2) п.1 розділу VII Інструкції N1026 поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Так, зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді.

Зазначене вбачається із положень п.2 розділу І Інструкції N 1026, відповідно до якого застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування адміністративного правопорушення.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати те, що за допомогою відеореєстратора повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

Проте, доданий до матеріалів справи носій інформації у вигляді DVD-R диску, який відтворений в судовому засіданні за участю присутніх в залі судового засідання учасників судового розгляду, не несе будь-якої інформації, яка б підтверджувала фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та доводила б вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за ст.185 КУпАП.

При цьому, аналізуючи наданий суду відеозапис, однозначно констатувати факт наявності в діях ОСОБА_2 ознак злісної непокори законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ними службових обов`язків, не виявляється за можливе. Адже, будь-яких дій зі сторони ОСОБА_2 в частині здійснення злісної непокори будь-яким вимогам, законним розпорядженням працівників поліції, не вбачається.

Більше того, суд вважає, що доказів агресивної та зухвалої поведінки ОСОБА_2 в бік працівників поліції, та факту пред`явлення до нього неодноразових вимог поліцейських, які б могли свідчити про наявність в діях особи правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, наданий суду відеозапис не містить.

З наданих в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_4 однозначно констатувати факт злісної непокори ОСОБА_2 законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ними службових обов`язків, не виявляється за можливе. Конкретних вимог поліцейські не висловлювали, лише намагались заспокоїти ОСОБА_2 . Події здійснення ОСОБА_2 фізичного впливу по відношенню до працівників поліції документально не підтверджено. Рапорт працівника поліції Кут М. не є достатнім та переконливим доказом винності особи без інших доказів, а такі відсутні.

При цьому, будь-яких інших, належних та переконливих доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, які беззаперечно доводили факт здійснення відповідних дій, які б могли сприйматися, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, матеріали справи не містять, а стороною захисту в особі ОСОБА_2 вказані обставини категорично заперечуються.

Крім того, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, працівник поліції не конкретизував обвинувачення за ст.185 КУпАП, а суд, у свою чергу, позбавлений можливості встановити фактичні обставини вказаного адміністративного правопорушення, оскільки таким чином перебере на себе функцію обвинувачення, а остатній позбавлений можливості належної підготовки до захисту.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП (серії ВАВ № 095494), та додані до нього документи, відтворивши відеозапис подій 27.10.2022 року, вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_2 , показання свідка ОСОБА_4 , суд вважає, що в діях ОСОБА_2 в частині злісної непокори законним вимогам працівників поліції Кут М.Ю. та Герба І.М. , відсутній склад адміністративного правопорушення, перебаченого ст.185 КУпАП, оскільки обвинувачення є неконкретним, у складеному протоколі про адміністративне правопорушення чітко не викладені фактичні обставини, не відображено в чому саме полягала злісна непокора ОСОБА_2 та які саме законні вимоги вказаних у протоколі поліцейських не було ним виконано, що позбавляє можливості особу, яка притягується до відповідальності належного захисту від обвинувачення, у свою чергу, суд не може перебирати на себе функцію уточнення обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно практики ЄСПЛ, національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, не повинен ініціювати дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягувати особу до відповідальності, уточнюючи в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, подія вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП не була доведена в ході судового розгляду, оскільки в матеріалах справи недостатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що останній за вказаних обставин у протоколі здійснив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейських при виконання ними службових обов`язків.

У зв`язку з цим, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, як того вимагає ст.252 КУпАП, приходжу до переконання, що в діях ОСОБА_2 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..185 КУпАП, а тому провадження по справі щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги характер і обставини вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, ступінь його суспільної небезпеки, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, з урахуванням особи ОСОБА_2 , його віку, матеріального та сімейного стану, а також приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_2 ніде не працює, суспільно-корисною працею не займається, проте є особою з інвалідністю Ш групи, з дитинства, яка встановлена строком до 13.04.2024 року, проте стійкі соціальні зв`язки у ОСОБА_2 відсутні: він не одружений, на його утриманні неповнолітні та непрацездатні особи не знаходяться, а також суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.44 КУпАП, проте у вчиненому правопорушенні за ст.173-2 КУпАП розкаюється, свою провину визнав повністю, а тому, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним та достатнім, з метою попередження вчинення ОСОБА_2 нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт у максимальних межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до положень ст.40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.44, 40-1, ч.1 ст.173-2, п.1 ч.1 ст.247, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді 40 (сорок) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі - 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок (Отримувач - ГУК у м.Києві / м.Київ/ 22030106, код ЄДРПОУ - 37993783, рахунок - UA0026001, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Адміністративний штраф сплачувати: ГУК у Закарпатській обл /Міжгірська ТГ/210811002, код ЄДРПОУ - 37975895, рахунок - UA0007423, банк отримувача -Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Роз`яснити правопорушнику, що згідно частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, а в разі оскарження такої постанови, - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, при примусовому виконанні постанови суду, згідно ч.2 ст.308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, законним представником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. Сидоренко