Справа № 930/953/22
Провадження №3/930/557/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2022 року м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Царапора О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

За ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Немирівського районного суду Вінницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №773791 від 09.06.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Царапору О.П.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, воно було вчинене в смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області, місце складання протоколу смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області.

Відповідно до ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно до вимог ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує певні питання, в тому числі, чи належить до його компетенції розгляд даної справи

Питання передачі справи про адміністративне правопорушення з одного суду до іншого не врегульовано нормами КУпАП. Водночас, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на справи про адміністративні правопорушення поширюються гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 3.4 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2011(2) від 11.10.2011 вказано, що з аналізу положень міжнародних актів не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У цьому ж рішенні КС України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому з метою додержання принципу законності в необхідних випадках необхідно застосовувати принцип аналогії закону найбільш близького до адміністративно-деліктної галузі права - кримінального процесуального законодавства.

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

Таким чином, в даному випадку для вирішення питання щодо належної підсудності справи про адміністративне правопорушення необхідно застосовувати аналогію права, тобто норми КПК України.

Так, згідно із ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо:

1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності;

2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду;

3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження;

4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

При цьому, ч. 2 ст. 34 КПК України визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають право вирішувати питання про передачу справи з одного суду до іншого. Зокрема, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції.

З наведеного вбачається, що ані КУпАП, ані КПК України не передбачають можливості передачі справи з одного суду до іншого за рішенням суду першої інстанції.

З метою забезпечення найбільш об`єктивного і повного розгляду даної справи, а також враховуючи необхідність визначення підсудності, керуючись вимогами ст. 276 КУпАП, ст.ст.32,34 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний матеріал № 930/953/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП направити до Вінницького апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності даної справи.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Царапора