Справа № 308/9491/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/13/21, за апеляційною скаргою захисника адвоката Марини В.Г., поданою в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн.40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №366374 від 14.09.2020 та постанови судді від 10.12.2020 вбачається, що 14.09.2020 о 08 год. 20 хв. в м.Ужгороді по вул.Тлехаса, біля буд. №91, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, захисник адвокат Марина В.Г. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову судді від 10.12.2020 щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує про незаконність постанови суду першої інстанції та проведений розгляд справи щодо ОСОБА_1 без належного з`ясування фактичних обставин справи та, всупереч вимог ст.268 КУпАП, без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим висновки суду вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції не враховано відсутність у матеріалах справи даних про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, так як його застали працівники поліції сидячим в автомобілі, припар кованому на узбіччі дороги. З відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 безпосередньо керував транспортним засобом, не зафіксовано на ньому і моменту зупинки транспортного засобу, тобто ОСОБА_1 водієм в розумінні п.10 Правил дорожнього руху України не був. Також захисник зазначає про

-2-

відсутність відповідальності за вчинене ОСОБА_1 правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки 22.11.2018 прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень (Закон про кримінальні проступки №2617-VІІІ), згідно з яким стаття 130 КУпАП більше не передбачала адміністративну відповідальність за управління транспортним засобом в стані сп`яніння. Така відповідальність перейшла до категорії кримінальних проступків, відобразившись у статті 286-1 КК України. Закон про кримінальні проступки мав набрати чинності 01.07.2020. 17.06.2020 прийнято Закон №720-ІХ (Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»), згідно з яким у розділі І Закону про кримінальні проступки вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК статтю 286-1. Закон про зміни до Зкону про кримінальні проступки №720-ІХ був опублікований 03.07.2020, натомість Закон про кримінальні проступки №2617-VІІІ набрав чинності 01.07.2020 і є діючим. З огляду на це, суть правопорушення, зазначена у протоколі щодо ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, яка станом на день вчинення правопорушення (14.09.2020) та час розгляду справи в суді першої інстанції (10.12.2020) викладена в КУпАП, що свідчить про відсутність в дія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Марина В.Г. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Марина В.Г., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наведені доводи, викладені в апеляційній скарзі, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст.251,252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона

-3-

адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №366374 від 14.09.2020, зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №366374 від 14.09.2020 вбачається, що 14.09.2020 о 08 год. 20 хв. в м.Ужгороді по вул.Тлехаса, біля буд. №91, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

-4-

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стверджується: роздруківкою тесту №811, відповідно до якої ОСОБА_1 о 10 год. 17 хв. 14.09.2020 знаходився в стані алкогольного; рапортом працівника поліці ОСОБА_3 та додатково надісланим УПП в Закарпатській області ДПП 17.11.2020 до матеріалів справи рапортом інспектора Марковича О.В. від 14.09.2020, а також дослідженим у судовому засіданні відеозаписом події, який міститься на DVD-диску, що долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, даними постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі від 10.12.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а судовий розгляд проведено поверхово, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським - інспектором взводу №1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області Марковичем О.В. при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки поліцейським дотримано вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256,265-2,266,268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №366374 від 14.09.2020 складено у відповідності до вимог, встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не являється суб`єктом даного правопорушення, оскільки за встановлених у протоколі обставин не керував транспортним засобом, а знаходився сидячим в автомобілі, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що наявним у справі рапортом поліцейського Цьока М.Ю. вбачається, що 14.09.2020 близько 08 год. 40 хв., перебуваючи в складі екіпажу разом з поліцейським ОСОБА_4 , отримав виклик про дорожньо-транспортну пригоду на вул.Тлехаса,91 в м.Ужгороді, прибувши на місце заявник ОСОБА_5 повідомила про те, що виявила свій автомобіль «Шевроле» з пошкодженням заднього бампера. Під час патрулювання прилеглої території було виявлено транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 з механічними пошкодженнями, характерними при дорожньо-транспортній пригоді, а саме: пошкоджено праве крило, в якому знаходились уламки бампера транспортного засобу «Шевроле». Всередині автомобіля перебував водій ОСОБА_1 , при спілкуванні з водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, тому даного водія було освідчено за допомогою спец приладу «Драгер», результат алкоголю в крові складав 2,15 проміле, томі на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

-5-

У зв`язку з наведеним, а також за наявності нескасованих у встановленому законом порядку постанов про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124 КУпАП за фактом керування ним транспортним засобом 14.09.2020 о 08.год. 20 хв. з порушенням Правил дорожнього руху України, і, як наслідок, вчинення наїзду на припаркований автомобіль марки «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 , а також зникнення з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди, суд апеляційної інстанції визнає встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин встановлених судом першої інстанції при визнанні його винним за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника Марини В.Г. щодо того, що чинна редакція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачала відповідальності водіїв наземних транспортних засобів, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-УІІІ від 22.11.2018 (далі Закон), тобто до 01.07.2020, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності Законом, тобто з 01.07.2020, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу

-6-

поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин 1 та 3 статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України.

Між тим, законом України від 17.06.2020 №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (на підставі статті 8 Конституції України набув чинності в порядку частини 5 статті 94 Конституції України з дня опублікування в офіційному друкованому виданні Верховної Рада України «Голос України» - 03.07.2020) виключені норми Закону №2617-VIII а саме: підпункт 4 пункту 1 розділу І, яким положення статті 130 КУпАП викладено у новій редакції, та підпунктом 171 пункту 2 розділу 1, яким введено в дію положення статті 286-1 КК України.

Згідно з частиною 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №720-ІХ від 17.06.2020 до приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Законом №720-ІХ від 17.06.2020такі зміни виключені, суд, виходячи з положень статті 8 КУпАП дійшов висновку, що до набрання чинності Законом України №2617-VIII (до 01.07.2020) КУпАП передбачав у статті 130 адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З 01.07.2020 і до 03.07.2020 такі діянні криміналізовано шляхом доповнення КК України статтею 286-1, а з 04.07.2020 такі діяння знову віднесенні до статті 130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, визначеного частиною 1 статті 130 КУпАП, після 03.07.2020, а саме: 14.09.2020 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а зміни, введені підпунктом 4 пункту 1 розділу І (яким положення статті 130 КУпАП викладено у новій редакції) та підпунктом 17-1 пункту 2 розділу 1 (яким введено в дію положення статті 286-1 КК України) Закону №2617-VIII виключені Законом №720-ІХ від 17.06.2020, суд вважає, що положення статті 130 КУпАП на момент розгляду справи діють в редакції Закону від 07.07.2016 №1446-VIII, у зв`язку з чим має бути застосований закон, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

20.07.2020 Комітетом Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, який відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» має право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України, були надані роз`яснення щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 17.06.2020.

В зазначених роз`ясненнях Комітет зазначив, що з 03.07.2020 стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом №2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що база даних «Законодавство України» на сайті https://zakon.rada.gov.ua, має інформаційний характер і не є офіційним друкованим виданням.

-7-

Таким чином, апеляційний суд не приймає до уваги твердження захисника щодо відсутності підстав для кваліфікації вчиненого ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вважає, що його дії вірно кваліфіковані працівниками поліції як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07.0007.2016).

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про те, що всупереч вимог ст.268 КУпАП суд розглянув справу без його та ОСОБА_1 участі, за наявності заяви про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги захисника, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника Марини В.Г. щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника адвоката Марини В.Г. задоволенню не підлягає.

-8-

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Марини В.Г., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020 щодо ОСОБА_6 ,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: