ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1374/22 Справа № 227/1121/22 Суддя у 1-й інстанції - Любчик В.М. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гос В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Гос В.В. на постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2022 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 28.08.2022 року о 18:15 год в м. Білицьке по вул. Паркова, в гаражних масивах, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101 н/з НОМЕР_1 , не вибрала безпечну швидкість руху, не впоралась з керуванням транспортним засобом та скоїла наїзд на перешкоду гараж, чим порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобіль та гаражні ворота отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Крім того, в порушення п. 2.10.а Правил дорожнього руху ОСОБА_1 28.08.2022 року о 18:15 год в м. Білицьке по вул. Паркова, в гаражних масивах, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101 н/з НОМЕР_1 , скоїла ДТП, здійснила зіткнення у ворота гаражу, після чого залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна.

Крім того, ОСОБА_1 28.08.2022 року о 18:15 год, в м. Білицьке по вул. Паркова, в гаражних масивах, керувала транспортним засобом ВАЗ 2101 н/з НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди за ії участі, вживала алкогольні напої. Продувати газоаналізатор «Драгер 6810», проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130, ст.. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, стягнуто судові витрати.

З таким судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення не відповідають дійсним та реальним подіям. Так, ОСОБА_1 у судовому засіданні показала, що має права, проте автомобілем не керує. 28.08.2022 року вона разом із знайомими знаходилась у гаражі, потім пішли до дому та один із знайомих ОСОБА_2 залишився, щоб поставити машину до гаражу, через деякий час він прийшов додому та повідомив, що пошкодив гараж сусіда, через значний проміжок часу приїхала поліція.

Звертає увагу, що працівниками поліції залучено у якості свідків заінтересованих осіб, оскільки між дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був конфлікт.

Крім того, ОСОБА_1 не надано можливості пройти огляд на стан сп`яніння, не виписано направлення до медичного закладу, не роз`яснено ОСОБА_1 її прав. Також на відеозаписі не зафіксований факт складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Зауважує, що суд першої інстанції не допитав свідків та поліцейського, ухвалив необґрунтоване рішення щодо визнання ОСОБА_1 винною. В оскаржуваній постанові, суд не зазначив, якими саме показаннями свідків та дослідженими матеріалами справи, спростовуються пояснення ОСОБА_1 , обмежившись лише формальним переліком доказів.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.

В основу рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130КУпАП суд поклав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №316820 від 28.08.2022 року, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №316846 від 28.08.2022 року, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №316819 від 28.08.2022 року, дані схеми місця ДТП від 28.08.2022 року, пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , рапорт працівника поліції, копії фотознімків, відеозапис з місця події.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року по справі №463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Так, стаття 124 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Стаття 422-4 КУпАП, передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Тобто диспозиції вказаних статей поміж іншого передбачають керування особою транспортним засобом, порушення нею правил дорожнього руху, що спричинили ДТП та залишення водієм місця пригоди.

Однак, апеляційний суд зазначає, що докази, які наявні в матеріалах справи вказують лише на факт настання ДТП та пошкодження гаражу, однак поза розумним сумнівом не доведено, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом.

Так, з письмових пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що вона чула гучний удар та бачила пошкоджений автомобіль та гараж, також зазначила, що за кермом перебувала ОСОБА_1 , аналогічні пояснення надані свідком ОСОБА_3 . Разом з цим, свідок ОСОБА_6 показав, що не бачив, хто саме керував автомобілем, йому повідомила ОСОБА_4 , що за кермом була ОСОБА_1 .

Відповідно до рапорту начальника відділу поліції № 1 Покровського РУП ГУНВД в Донецькій області, 28.08.2022 року надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що водій ВАЗ 2101 чорного кольору в`їхав в гаражне приміщення, при цьому особу водія не зазначено.

На відеозаписі з камер поліцейських зафіксоване спілкування з ОСОБА_1 , яка заперечувала факт керування та спричинення нею ДТП, при цьому на відеозаписі наявні інші особи, факт керування якими автомобілем, не спростований, зважаючи на те, що ОСОБА_1 зазначила, що автомобіль до гаражу ставила інша людина, а вона пішла додому, через значний проміжок часу приїхала поліція та склали щодо неї протоколи. Отже працівниками поліції також достовірно не встановлено особу, яка керувала транспортним засобом ВАЗ 2101 чорного кольору.

Отже, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що є складовою ст. ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, формується лише на показаннях двох свідків, які мають неприязні відносини з ОСОБА_1 , інших доказів в матеріалах справи не міститься.

Вказані обставини, ставлять під сумнів обставини наведені в протоколах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , зокрема факт керування нею транспортним засобом, порушення правил ПДР, що потягло спричинення ДТП та залишення місця ДТП. Цей сумнів, за встановлених обставин та приписів ст. 62 Конституції, трактується в користь ОСОБА_1 , із чого слідує висновок про відсутність в її діях складу правопорушення, яке поставлене у вину.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

У провину ОСОБА_1 ставиться порушення п. 2.10є ПДР, відповідно до якого, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Виходячи з аналізу наведеної норми, в даному випадку, кваліфікуючою ознакою вказаного правопорушення є вживання ОСОБА_1 алкоголю після настання ДТП за її участю. Тобто, факт вживання особою алкоголю після ДТП та до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння повинен бути в нерозривному зв`язку з керуванням цією особою транспортним засобом.

Однак, матеріали справи не містять жодного доказу вживання алкоголю ОСОБА_1 , зокрема відсутні показання свідків, що саме після ДТП ОСОБА_1 вживала алкоголь, відео фіксація вказаного правопорушення, або інші належні докази, разом з цим, апеляційний суд зазначає, що відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння саме ч. 4 ст. 130 КУпАП не передбачена.

Отже, у зв`язку з відсутністю належних доказів факту керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ2101 чорного кольору, факту настання ДТП за її участю та вживання алкогольних напоїв, після настання такої ДТП, апеляційний суд вважає, що в даному випадку відсутня подія адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Незважаючи на таке істотне процесуальне порушення, відсутність доказів доведення вини ОСОБА_1 , суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказам адміністративного провадження, притягнув останню до відповідальності.

У зв`язку з наведеним апеляційну скаргу належить задовольнити, оскаржену постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Гос В.В. задовольнити.

Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, скасувати, а провадження у справі про адміністративні правопорушення передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю події адміністративного правопорушення, провадження у справі про адміністративні правопорушення передбачене ст. 124, ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя