Дата документу Справа № 335/17/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/17/22 Головуючий в 1 інст. Стеценко А.В.
Провадження №33/807/414/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Рогозіна О.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 15.12.2021 о 01 год. 35 хв., в м. Запоріжжя, вул. Сергія Тюленіна, 11, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 та у медичному закладі відмовився під відеофіксацію б.к. АР00334, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Рогозін О.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Так, за показами ОСОБА_1 він транспортним засобом не керував, а відеозапис наданий в якості доказу, підтверджує, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, але не підтверджує факт керування автомобілем та його зупинку. Отже, при складанні протоколу працівниками поліції не встановлено фактичних даних, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, відомості з відтвореного відеозапису різняться з тими, які зазначені у протоколі, зокрема дійсний час вчинення адмінправопорушення працівником поліції не встановлено, а тому вимоги ст. 256 КУпАП не дотримано. Крім того, ОСОБА_1 під час складення адмінпротоколу добре розмовляв, не мав порушення мови, не мав порушення координації рухів, а щодо наявності запаху з роту то його відсутність спростовується показами свідків, які у протоколі не зазначені.

Просить постанову суду скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 051663 від 15.12.2022 року (а.с. 1) та визнаних судом доведеними підтверджується:

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 15.12.2021, згідно якого водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого огляд не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від його проходження;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та реєстратора, в яких містяться відомості щодо обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Доводи апелянта щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються відеозаписом події, зокрема відеофайлом ААБ№051663, з якого вбачається, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Jetta» з реєстраційним номером НОМЕР_1 до моменту його зупинки.

Також відеозаписами зафіксовано, що під час розмови з водієм працівником поліції було виявлено, що останній перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Після чого на пропозицію працівника поліції продути алкотестер або проїхати до лікарні, яку поліцейський пропонував тричі, водій намагався домовитися щодо прийнятних для себе умов, зокрема просив виключити камеру або зробити так щоб не фіксувалася розмова, а отже розумів вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, після чого відмовився від огляду та, не дочекавшись складання протоколу про адміністративне правопорушення, залишив місце його складання.

При цьому, факт відмови ОСОБА_1 від запропонованого працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння в апеляційній скарзі не оспорюється.

Отже, викладені фактичні обставини у протоколі відповідають зафіксованим на відеозаписі обставинам і їх не можна визнати не конкретними, тому на переконання апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву.

Посилання апелянта те, що протокол складений з порушеннями не знайшло свого підтвердження. Протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року, зокрема в ньому зазначене місце складання та місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Будь-яких порушень чинного законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу стосовно ОСОБА_1 та його розгляду в суді, які б тягли за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Твердження автора апеляції, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що можуть підтвердити свідки суд не бере до уваги, оскільки в апеляційній скарзі захисник не висував прохання щодо виклику свідків та ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції відповідних клопотань не заявляв.

Отже, на переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним, а тому посилання апелянта щодо порушення ст. 33 КУпАП безпідставні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Рогозіна О.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПзалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник