КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 759/8754/22
Номер провадження : 33/824/2920/2022
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 жовтня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Веліканова К.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Веліканова К.С. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Як встановлено постановою судді, 24.05.2022 року приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по проспекту Леся Курбаса, 17, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, зміна забарвлення покриву обличчя. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Веліканов К.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року у справі № 759/8754/22 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ним постанова є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилаючись на положення ст.ст. 130, 247, 251, 252, 280 КУпАП, захисник вважає, що в порушення вказаних норм, судом не вирішено питання та не взяті до уваги порушення щодо неправильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що призвело до неналежного та не всебічного розгляду справи.

Крім цього, посилаючись на положення ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції, якими регулюється процедура огляду на стан сп`яніння, захисник звертає увагу на те, що в матеріалах справи не має доказів, які б підтверджували дотримання працівниками поліції цієї процедури, а тому складений ними протокол про адміністративне правопорушення, не може бути доказом у справі.

Суд першої інстанції, як стверджує апелянт, не звернув уваги на ці порушення, а також те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, закономірно, оскільки не був водієм, не здійснював керування транспортним засобом, а лише перебував на пасажирському сидінні. Крім того, як посилається захисник, із відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що в момент фіксації працівником поліції відмови ОСОБА_1 пройти огляд, останній перебував саме на пасажирському сидінні, а за кермом автомобіля перебула інша особа.

Вважаючи помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник також звертає увагу на те, що суд не дослідив та не взяв до уваги фактичні обставини справи, які детально наведені у скарзі, в тому числі ряд грубих порушень чинного законодавства, допущених поліцейськими, як при проведенні огляду на стан сп`яніння, так і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням цих та інших доводів, апелянт вважає, що доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не встановлено, а докази, зазначені в протоколі не підтверджують його вини, що відповідно до вимог п. 1 ст. 247 цього Кодексу, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Веліканова К.С.,який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, свій висновок про те, що ОСОБА_1 , у порушенні п. 2.5 ПДР України, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя обґрунтувала дослідженими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями працівників поліції та відео з нагрудної камери.

Разом з тим, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника Омелянського Д.В., суд апеляційної інстанції встановив, що наведений вище висновок судді, не відповідає фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам, а тому він не міг служити підставою для твердження про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

По-перше, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі будь-яких доказів на підтвердження не лише того факту, що останній керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , а й того факту, що вказаний транспортний засіб було зупинено з дотриманням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», про що поліцейський зобов'язаний поінформувати водія транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті або вимог інших законодавчих актів України.

По-друге, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які дають підстави для вимоги водію транспортного засобу пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану такого сп`яніння, наведені у п. 4 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, проте, на відміну від протоколу про адміністративне правопорушення, на відеозапису, який було долучено до цього протоколу, поліцейським, крім загальної фрази про підозру у перебуванні ОСОБА_1 у стані наркотичного сп'яніння, останньому взагалі не було повідомлено про жодну ознаку такого сп'яніння та про те, яким чином поліцейський встановив наявність таких ознак, тобто фактично ОСОБА_1 не були повідомлені законні підстави для вимоги пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Більш того, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суддею встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, зміна забарвлення покриву обличчя, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що останній керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а в подальшому зазначено, що останній відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР, що також підтверджує небезпідставність доводів апеляційної скарги щодо відсутності у поліцейського достатніх підстав для пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння.

По-третє, відповідно до вимог, передбачених ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який включає в себе не тільки висновки за його результатами, а й дотримання самої процедури його проведення, включаючи наявність законних підстав для пред'явлення вимоги пройти такий огляд, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а тому, враховуючи наведені вище обставини, які свідчать про істотні порушення, допущені під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп'яніння, а точніше обставини, за яких останньому пропонувалось пройти огляд на стан такого сп'яніння, дозволяють зробити висновок про те, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки наявні у справі докази, на підставі яких ґрунтується оскаржуване рішення судді не можуть бути визнані належними та допустимими.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , сам по собі, не може бути визнаний безспірним доказом на підтвердження наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки викладені в ньому обставини вчинення цього правопорушення, не підтверджені іншими доказами, які б не викликали сумнівів у своїй достовірності.

Враховуючи наведені вище обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Веліканова К.С. про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, без надання належної правової оцінки доказам, яка, згідно з приписами ст. 252 КУпАП, повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення, в тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Веліканова К.С. підлягаєзадоволенню, а постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Веліканова К.С. задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутодо адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Поплавська О.В.