Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/4410/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2022 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В. за учстю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення що надійшла від відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №239750 від 21.08.2022 року, ОСОБА_1 21.08.2022 року о 12 годині 30 хвилин, в с.Боржавське по вул.І Маргітича, керуючи транспортним засобом марки BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 з метою уникнення наїзду на пішоходів, які раптово вибігли на дорогу, змінив напрямок руху транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення з електроопором. В результаті ДТП транспортний засіб та еклектроопора отримали механічні пошкодження. Травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1та 12.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст..124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 21.08.2022 року на автомобілі марки BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вул.І.Маргітича в селі Боржавське. В якийсь момент на проїзну частину дороги вибігли діти, і він з метою недопущення наїзду на дітей та з метою не допустити негативних наслідків для їх життя і здоров`я, різко змінив напрямок руху свого транспортного засобу в наслідок чого допустив зіткнення з електроопором. Зазначив, що шкода від зіткнення з електроопором є менш значною, ніж відвернута шкода.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, ст. 124 КУпАП є бланкетною нормою, яка відсилає до конкретного пункту Правил дорожнього руху, який порушено водієм.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №239750 від 21.08.2022 року ОСОБА_1 ставиться в провину порушення п.10.1та 12.1 ПДР України.

Згідно п.10.1 ПДР Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до вимог п. 12.1, - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за якузакономпередбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно дозаконукримінальної відповідальності.

За змістом статей 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Пояснення надані ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю узгоджуються з матеріалами справи та письмовими поясненнями наданими в ході оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин, доходжу висновку, що гр. ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності з метою не допустити негативних наслідків для життя і здоров`я дітей, які раптово вибігли на проїзну частину дороги. В даному випадку дії ОСОБА_2 свідчать про те, що небезпека, яка виникла для життя і здоров`я дітей, була дійсною та реальною.

При цьому, суд констатує, що заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернута шкода. Відповідно до п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин: вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Відтак, оскільки гр. ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, яка являється обставиною, що виключає провадження по справі про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку про необхідність закриття провадження по справі на підставі положень п. 4 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрити у зв`язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяВ. В. Леньо