Провадження № 33/801/969/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 його представника адвоката Борусевича Сергія Йосиповича,

розглянув апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Борусевича Сергія Йосиповича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 144305 від 30 жовтня 2022 року, цього ж дня близько 10:00 год. в АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно чоловіка ОСОБА_2 виражалась брутальною лайкою, чим могла заподіяти шкоду фізичного та психологічного характеру здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини ґрунтуються виключно на інформації, яка зазначена в письмовій заяві заявника ОСОБА_2 . Будь-яких належних та допустимих доказів, як це визначено нормами чинного законодавства, на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Борусевич С.Й. подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на неї одне із адміністративних стягнень передбачених даною статтею.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повідомляв ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, що унеможливило подання ним доказів в підтвердження винних дій останньої та надання ним пояснень у якості свідка.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 з часу припинення подружніх відносин продовжує проживати у квартирі ОСОБА_2 , при цьому постійно провокує конфліктні ситуації з колишнім чоловіком, створює для нього стресові ситуації, принижує його, виражається нецензурною лайкою, допускає фізичне насильство, користується його особистими речами без дозволу, не дотримується правил користування жилим приміщенням, не сплачує комунальні послуги.

30 жовтня 2022 року об 08:30 год. потерпілий ОСОБА_2 приїхав до місця свого проживання з дводобового чергування на роботі та мав намір відпочити. Зайшовши до свого помешкання побачив, що ОСОБА_1 неекономно використовує воду та електроенергію, перевіривши показники лічильника, з`ясувалось що протягом місяці вжито тричі більше води, і тому повідомив останній про необхідність бережного споживання води, а також нагадав про обов`язок сплачувати комунальні послуги, у відповідь почув від неї нецензурну лексику та приниження у свій бік та категоричну відмову виконувати обов`язки покладені на неї, як на користувача чужою квартирою.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 раніше, а саме 11 серпня 2021 року притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП через вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п.3 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4, 7 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім того, системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 144305 від 30 жовтня 2022 року вбачається, що цього ж дня близько 10:00 год. в АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно чоловіка ОСОБА_2 , виражалась брутальною лайкою, та могла заподіяти шкоду фізичного та психологічного характеру здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 вказав на те, що 30 жовтня 2022 року близько 09:00 год. за адресою АДРЕСА_1 між ним та його колишньою дружиною виникла суперечка, з приводу того що він є власником квартири та не має бажання щоб ОСОБА_1 проживала разом з ним, так як вони розлучені. Остання створює нестерпні умови для проживання, виражається нецензурною лайкою, часто приходить додому в нетверезому стані, чим вчиняє домашнє насильство психологічного характеру (а.с.3).

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Разом з тим, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 144305 від 30 жовтня 2022 року дії ОСОБА_1 підтверджуються лише письмовими поясненнями ОСОБА_2 , інших об`єктивних доказів вчинення нею адміністративного правопорушення матеріали справи не містять. Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається чи викликав словесний конфлікт будь-які наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме побоювання постраждалої особи ОСОБА_2 за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З письмових та усних пояснень учасників та матеріалів справи вбачається наявність конфліктної ситуації між ними, зокрема, з приводу проживання в квартирі колишньої дружини ОСОБА_1 , власником якої є ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження, є їх власним баченням того, що сталося.

З огляду на наведене вище, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного або ж фізичного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Також апеляційним судом не приймаються до уваги посилання сторони захисту про вчинення ОСОБА_1 08 липня 2021 року домашнього насильства психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 та притягнення її 11 серпня 2022 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, так як предмет розгляду в даній справі становлять виключно обставини, що мали місце 30 жовтня 2022 року близько 10:00 годин.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Рішення ЄСПЛ у справі "Малофєєва проти Росії" від 30 травня 2013 року, Суд зазначив, що у випадку коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Аналогічна позиція викладена і в Рішенні ЄСПЛ "Карелін проти Росії" від 20 вересня 2016 року, який за аналогічних обставин, констатує порушення права, передбаченого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Схожа позиція також міститься в Рішенні ЄСПЛ "Лучанінова проти України, від 09 червня 2011 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій зазначених у диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, та дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Борусевича Сергія Йосиповича залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий