Номер провадження: 33/813/592/22
Справа № 494/383/22
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 07 квітня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП,

встановив:

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 07 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85,00 гривень зі стягненням судового збору у розмірі 496,20 грн в дохід держави.

З протоколу про адміністративне порушення вбачається, що 22.02.2022 о 19:20 годині ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 у під`їзді будинку справляв природні потреби на сходах, своїми діями ображав людську гідність та громадську мораль, при цьому виражався нецензурною лайкою, за що передбачена відповідальність за ст.173 КУпАП.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Скарга обґрунтована тим, що поведінка головуючого у справі судді в зв`язку з спілкуванням з ОСОБА_2 піддала сумніву його неупередженість та справедливість. У задоволенні заяви про відвід судді Римаря І.А. відмовлено, чим порушено право на справедливий суд. Поза увагою суду залишилося те, що протокол відносно нього складено 25.03.2022, в той час, як правопорушення зафіксовано 22.02.2022, тобто через 31 календарний день, з порушенням статті 254 КУпАП. Його як правопорушника відповідно до рапорту від 22.02.2022, було виявлено самим заявником, а саме: ОСОБА_3 , який 22.02.2022 о 19:34 год., повідомив на службу «102», що його сусід, ОСОБА_4 , справив природні потреби у парадній, за адресою - м. Березівка, вул. Молодіжна, 46, з даного повідомлення чітко видно, що особу порушника встановлено. У працівників поліції було достатньо часу для того, щоб скласти протокол та вручити копію особі у встановлені законом терміни. Судом не було взято до уваги, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано свідків, а в графі «потерпілі» вказано «відсутні». Судом не було проаналізовано, що під час допиту свідок ОСОБА_2 , повідомив, що у темну пору доби (о 19.20 год.,), знаходячись на першому поверсі п`ятиповерхового будинку, впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 , який знаходився на п`ятому поверсі, по ногах. Даний показ свідка є суперечливим, оскільки ідентифікувати особистість людини за стовідсотковою впевненістю по ногах неможливо. Потім свідок ОСОБА_2 , повідомив, що піднявшись на п`ятий поверх побачив калюжу рідини, яка була схожа на сечу, в той час, як експерта, який би провів аналіз та підтвердив, що це дійсно сеча та належить ОСОБА_1 , до справи не залучали. Також у судовому засіданні, свідок ОСОБА_2 , повідомив, що під`їзд освітлюється лише на четвертому поверсі, тобто побачити людину, яка знаходиться на п`ятому, де немає освітлення, в темну пору, доби фізично неможливо. Судом не взято до уваги, що свідки ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 про правопорушення дізналися зі слів свідка ОСОБА_2 , тобто самі даного факту не бачили, а їх свідчення ґрунтуються лише на здогадках іншого свідка, які теж нічим не підтверджуються. Судом не було проаналізовано, що впізнати людину зі стовідсотковою впевненістю лише по голосу, який було чути через стіни будинку, як гомін неможливо. Судом було взято до уваги, як доказ, копію колективної скарги від жовтня 2021 року, відносно ОСОБА_1 , по факту систематичного порушення громадського порядку, яка сама по собі не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 , 22.02.2022 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. Дана колективна скарга, та покази свідків, як докази вчинення ОСОБА_1 22.02.2022 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, є недопустимими доказами, оскільки вони, як самі по собі так і в сукупності не доводять вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП та ґрунтуються лише на здогадках. Крім рапорту працівника поліції, в якому зазначено, що ОСОБА_1 справляв природні потреби на сходах будинку та висловлювався нецензурною лайкою та протоколу у матеріалах відсутні фактичні дані, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, так як не надано ані відеозапису даного правопорушення, ані показів свідків, на адресу яких ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою і спокій яких порушив, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та не надано висновку експерта, який би підтвердив, що рідина на п`ятому поверсі під`їзду є сечею, яку залишив після себе ОСОБА_1

ОСОБА_2 є потерпілим у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 , та на підставі протоколу про порушення у адміністративній справі просив обрати останньому запобіжний захід тримання під вартою.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд виходить з наступного.

У частині 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що суд має встановити обґрунтованість будь-якого висуну-

того проти особи обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд зазначив, що таке підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які надали покази під присягою, однак в достатній мірі не виклав мотиви, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді "заслухані". Судом не надана оцінка доводам ОСОБА_1 про недотримання порядку складання протоколу, небезсторонності свідків та відсутності доказів вчинення правопорушення, що підлягає оцінці в порядку розгляду доводів апеляційної скарги.

Встановлено, що одразу після подій пояснення у ОСОБА_1 не відбиралися, протокол складений через місяць після повідомлення про порушення, під час складання протоколу 25.03.2022 факт порушення він категорично заперечував, в протоколі про адміністративне правопорушення жодні свідки не зазначені.

Рапортом працівника поліції підтверджується, що 22.02.2022 о 19:34 годині надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , що його сусід ОСОБА_4 , який знаходиться під домашнім арештом, справив природні потреби у парадній будинку, та о 20:06 годині надійшло його повторне повідомлення, що ОСОБА_8 кричить, обзиває заявника, справив потреби на сходах.

23.02.2022 у ОСОБА_2 відібрані пояснення, якими він підтвердив неправомірні дії ОСОБА_1 , але не зазначив про існування свідків подій.

25.03.2022 у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відібрані письмові пояснення, однак без обґрунтувань у справі про вчинення таких дій лише через місяць після повідомлення про порушення та відображення про їх статус свідків у справі в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому пояснення свідків свідчать про те, що 22.02.2022 о 19:30 годині вони чули сварку, яка виникла з ОСОБА_2 , під час якої ОСОБА_1 вживав нецензурні вислови. Про справляння ОСОБА_1 природних потреб на сходах їм відомо зі слів ОСОБА_2 , безпосередніми очевидцями вони не були.

З колективної скарги мешканців будинку від 21.10.2021 за адресою проживання ОСОБА_1 видно, що останній систематично порушує правила співжиття з сусідами, погрожує їм, та допустив неправомірну поведінку щодо майна сусіда ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_2 , за повідомленням якого порушено цю справу про адміністративне правопорушення, одночасно є потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 від 11.12.2021 за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.296 КК України.

Як потерпілий у кримінальному провадженні 22.03.2022 ОСОБА_2 звернувся до Іванівського районного суду Одеської області про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу - тримання під вартою, посилаючись на неправомірну поведінку ОСОБА_1 у під`їзді будинку 22.02.2022.

Інші докази про адміністративне правопорушення у справі відсутні.

Отже, складовою доказової бази вчинення ОСОБА_1 правопорушення є покази свідка ОСОБА_6 , з якими існував конфлікт до подій 22.02.2022; про справляння природних потреб на сходах в будинку свідкам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відомо зі слів ОСОБА_2 і очевидцями цих дій вони не були; ОСОБА_2 є потерпілим у кримінальній справі та просив про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу в зв`язку з поведінкою останнього 22.02.2022, що є підґрунтям протоколу.

При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнані свідками через тривалий час після повідомлення про порушення без обґрунтування та об`єктивних відомостей про те, що вони були очевидцями подій за відсутності відомостей про них в протоколі та неповідомлення про них ОСОБА_2 , а час допущення ОСОБА_1 нецензурних висловів за повідомленням ОСОБА_2 до поліції о 20:06 годин не узгоджуються з часом - 19:30 годин про який повідомили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як час вчинення правопорушення.

Протокол складений з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП - через місяць після повідомлення про порушення, незважаючи на встановлення особи порушника 22.02.2022.

Вказані суперечливі факти та доводи залишилася поза увагою оцінки суду, хоча були доводами ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Стаття 6 §§ 1 і 3 (d) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить презумпцію проти використання свідчень з чужих слів проти обвинуваченого в кримінальному процесі. Виключення з використання свідчень з чужих слів є також обґрунтованим, якщо ці свідчення можуть розглядатися як допомога захисту («Томас проти Сполученого Королівства» (Thomas v. the United Kingdom) (ухв.)).

В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Провадження у справі має відповідати критеріям справедливості, та виключати сумніви в об`єктивності доказів, які мають відповідати критеріям достовірності та дотримання порядку їх збирання.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи недотримання судом першої інстанції зазначених вимог та не застосування судом концепції доказування «поза розумним сумнівом», постанову суду слід вважати такою, що не відповідає вимогам закону, а наведені в цій частині доводи апеляційної скарги - обґрунтованими, оскільки беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, відсутні, всі сумніви мають тлумачитися на його користь.

Доводи апеляційної скарги про порушення права на справедливий судовий розгляд через відмову в задоволенні заяви про відвід підставою для скасування постанови бути не можуть, оскільки судом першої інстанції за аналогією закону найбільш близької галузі кримінально-процесуального права заяву вирішено, дотримання порядку є достатнім для висновку про відповідність постанови суду вимогам закону. Обґрунтованість заявленого відводу не визначена нормами КУпАП як підстава для скасування постанови судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 8,247, 293, 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 07 квітня 2022 року скасувати.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, закрити на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду Є. С. Сєвєрова