Справа № 308/7916/22
Провадження № 33/4806/922/22
ЗАКАРПАТСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

про повернення апеляційної скарги

16.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2022.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього в порядку ст. 36 цього Кодексу накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496 грн 20 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 027128 від 18.06.2022 та постанови судді від 20.09.2022 вбачається, що ОСОБА_1 18.06.2022 о 13 год 41 хв, у смт Середнє, вул. Закарпатська, керував транспортним засобом - мотоциклом марки «ИЖ» номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810» у встановленому законом порядку. Відповідно до тесту № 458 від 18.06.2022 результат позитивний 1,12% проміле. Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУПАП України.

Окрім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 027361 від 18.06.2022 та постанови судді від 20.09.2022 вбачається, що ОСОБА_1 18.06.2022 о 13 год 40 хв у смт Середнє, вул. Закарпатська, керуючи транспортним засобом мотоциклом марки «ИЖ» номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору, увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

На постанову судді, ОСОБА_1 06.12.2022 подав безпосередньо до суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови від 20.09.2022 та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно ОСОБА_1 порушено питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді. Клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді мотивовано тим, що ні він, ні його захисник присутніми під час розгляду справи судом першої інстанції не були, а копію постанови ОСОБА_1 отримав лише 06.12.2022, і з цього часу, на його думку, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.

-2-

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 протягом встановленого законом часу на подання апеляційної скарги зазначена постанова у встановленому законом порядку не оскаржувалась, об`єктивними поважними причинами це не обумовлено і в апеляційній скарзі щодо наявності таких причин, дані відсутні.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (постанова ВСУ від 13.07.2016 у справі № 3-774гс16 так і судова практика Європейського Суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести особа, яка заявила таке клопотання.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена 20.09.2022 за відсутності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, однак на розгляд справи не з`явився, що не заперечується останнім в апеляційній скарзі.

Отже, початком строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови судді від 20.09.2022, є день її проголошення. Останнім днем для подачі апеляційної скарги на вказану постанову було 30.09.2022, однак, така була подана 06.12.2022, тобто, поза межами строку, встановленого ст. 294 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про розгляд справи в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, про що свідчать його та захисника заяви про відкладення розгляду справи (а. с. 11, 12, 16, 25), а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 294 КУпАП про те, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її постановлення, а не з дня отримання її копії, наведене ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження твердження про те, що розгляд справи проведено без його участі та його захисника, а також, що оскаржувану постанову ним отримано 06.12.2022, як на причину пропуску строку на оскарження, є необґрунтованим, оскільки спростовується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджені матеріали справи дають апеляційному суду підстави вважати, що судом першої інстанції були створені належні умови для реалізації ОСОБА_1 особистого захисту своїх інтересів та передбачених ст. 268 КУпАП прав під час розгляду справи, зокрема права на участь у судовому розгляді та на правову допомогу.

-3-

Проте, ОСОБА_1 не виявив бажання брати участь у розгляді справи, реалізувавши таким чином право на захист своїх інтересів і без поважних причин не оскаржив в установлений законом строк постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вище наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку неможна вважати поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на подачу скарги, подати її своєчасно.

Вирішуючи питання поновлення чи відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд також враховує прецедентну практику Європейського Суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції.

З огляду на вищевикладене, а також оскільки ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не навів поважних причин для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді від 20.09.2022, апеляційний суд приходить до висновку, що в поновленні строку апеляційного оскарження останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

При цьому апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

При прийнятті рішення про відмову ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що ОСОБА_1 не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є досить значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

-4-

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2022 щодо ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційну скаргу та доданими до неї документами повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: