Справа № 740/1069/22 Головуючий у 1 інстанції Шевченко І. М.
Провадження № 33/4823/223/22
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 червня 2022 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Судом встановлено, що 07.05.2022 року о 15 год. 30 хв. у м. Ніжині по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21101, р. н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, підвищена рухливість, почервоніння обличчя; від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медзакладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що хоча в матеріалах справи і наявне відповідне направлення водія на огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, однак воно було виписане не у його присутності, оскільки після повідомлення йому про складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП він почав наполягати на проведенні огляду в лікарні, однак йому було відмовлено. Вказує, що незважаючи на його заяву про бажання прийняти участь у розгляді справи, такий розгляд було проведено без його участі чим було порушено його права на захист та справедливий суд. Також зазначає, що він не отримував повістку про час та місце судового розгляду.

Апелянт вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис не може бути належним доказом, оскільки в порушення вимог відповідної інстанції останній не фіксує подію від почату до кінця. Крім того, звертає увагу, що відповідно відеозапису не підтверджено факт керування ним транспортним засобом.

В судове засідання апеляційного суду правопорушник не з`явився, про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином. Враховуючи вказані обставини, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, відмови його від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 ПДР.

Обставини вчинення апелянтом адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме: відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд щодо стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що останній відмовився та підтвердив факт керування транспортним засобом; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд розцінює як захисну версію уникнути відповідальності, оскільки з відеозапису працівника поліції вбачається, що останній прямо та без сумнівів повідомляв, що він керував автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому твердження апелянта про зворотне не заслуговують на увагу.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції було безпідставно порушено його право на захист, на переконання суду апеляційної інстанції є такими, що направлені на уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його адвокат неодноразово подавали клопотання про відкладення розгляду справи.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що місцевим було прийнято правильне та цілком обґрунтоване рішення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі.

Крім того, ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить.

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доводи апелянта про те, що вказаний відеозапис працівників поліції є не безперервним жодним чином не впливає на встановлення наявності чи відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також на недопустимість вказаного доказу.

Крім того, змістом відеозапису відтворено подію, що відбувалась, зокрема повідомлення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом, як працівники поліції пропонують водієві пройти огляд у встановлено законом порядку, й після отримання відмови, складають прокол, а тому відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені на відеозапису обставини мали місце і підстав вважати, що відеозапис вівся не безперервно, немає, бо на ньому зафіксовано увесь перебіг події.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко