Справа № 944/310/22
Провадження №3/944/378/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2022 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Колтун Ю.М. розглянувши матеріали, які надійшли від Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 19.01.2022 о 00 год. 31 хв. в с.Нагачів по вул.Кручковського, 2, Яворівського району Львівської області, керував автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у КНП ЯРР ЛО ЯЦРЛ, висновок №1 від 19.01.2022, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у інкримінованому йому правопорушенні заперечив.

Його захисник адвокат Дзидз А.В. в судовому засіданні підтримав своє письмове клопотання від 17.02.2022, просив про закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність в діях ОСОБА_1 складу такого.

Зазначив, що 19.01.2022 близько 00.30 хв. ОСОБА_1 разом із своїми товаришами сидів за кермом транспортного засобу SKODA OCTAVIA номерний знак НОМЕР_1 , однак не керував транспортним засобом. В цей момент до них під`їхав поліцейський службовий транспортний засіб, з якого вийшли працівники поліції і самотужки відкрили водійські двері, де ОСОБА_1 сидів за кермом. Після чого, працівник поліції ОСОБА_2 запропонував йому пройти обстеження на алкогольне сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився, оскільки йому було відомо, що така вимога є законною лише у разі керування транспортним засобом, чого він не робив.

Стверджує, що працівник поліції ОСОБА_2 фактично під погрозами затримання вимагав, щоб ОСОБА_1 поїхав у медичний заклад на відповідне обстеження. Крім цього, вже у медичному закладі, працівник поліції погрожував йому одягнути наручники.

Крім цього зазначив, що у матеріалах справи наявна постанова серія БАБ № 483975 від 19.01.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого 122,126 КУпАП. Зазначену постанову ОСОБА_1 оскаржує у Яворівському районному суді Львівської області, на підтвердження чого надав копію позовної заяви.

Звернув увагу суду на те, що у матеріалах справи відсутні будь- які докази ступеню алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , якщо таке мало місце. Якщо припустити, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і після цього відмовився б від проходження обстеження на виявлення алкогольного сп`яніння, тоді працівник поліції має право складати протоком за порушення п.2.5 ПДР , а не за порушення п.2.9а ПДР, що мало місце в даному випадку.

А при складені висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції була порушена процедура проведення огляду на стан сп`яніння, та працівниками медичного закладу навіть не було відібрано зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження, лише було запропоновано поміряти артеріальний тиск, чого інструкцією не передбачено. З огляду на наведене висновок є неналежним та не допустимим доказом.

Крім цього звернув увагу суду, що висновок щодо результатів медичного огляду було складено 19.01.2022року о 01.45 год, протокол про адміністративне правопорушення було складено 19.01.2022 року о 01.55 год, однак, як вбачається на відео із диску, сама процедура, визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у медичному закладі 19.01.2022 тривала з 02.04 год. до 02.26 год., а тому обставини викладені у зазначеному висновку та протоколі не відповідають дійсності та не відображають реальних обставин справи.

Беручи до уваги пояснення захисника Гаврилка І.Б. та його захисника, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеофайли із нагрудної камери спостереження поліцейського на диску долученому до матеріалів справи, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами".

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підп."а" п.2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Незважаючи на заперечення вини ОСОБА_1 , факт вчинення ним правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 044188 від 19.01.2022 в якому викладені обставини вчиненого правопорушення;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1 від 19.01.2022, згідно якого, за результатами обстеження ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- також з оглянутих відеофайлів, з нагрудної камери поліцейського, що містяться на оптичному диску в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_1 сидів за кермом транспортного засобу, у якого світяться фари, в цей час транспортний засіб перебував на проїжджій частині дороги; в подальшому пройшов огляд у приміщенні медзакладу. Також зі змісту відеозапису убачається, ОСОБА_1 не бажав спілкуватися з поліцейськими та уникав надати відповіді на запитання працівників поліції, поводився зухвало та не звертав увагу на законні вимоги поліцейських. З відеозапису вбачається, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчила про намагання ускладнити працівникам поліції виконання їх обов`язків щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, носила деструктивний характер та була спрямована на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Вказаний відеозапис узгоджується з іншими наявними у справі доказами.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суддя визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Обговорюючи позицію захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП, суддя не може взяти до уваги ці твердження з наступних підстав.

У відповідності до ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Водночас, процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного сп`яніння визначена:

Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Так, згідно з п.2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.6 Розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У ході досліджених доказів суддя встановив, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в Яворівській ЦРЛ. Йому було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» - на що він відмовився, проведеним оглядом в Яворівській ЦРЛ було встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, зазначено, що у нього були зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд проводив лікар ОСОБА_3 .

Зазначення у висновку лікаря, що огляд був проведений о 01 год. 45 хв. 19.01.2022, коли в той же час з оглянутих відео файлів освідування проводилося з 02 год 04 хв., вказує на можливий збій у налаштуваннях часу у нагрудній камері поліцейського та водночас не вказує на очевидну недопустимість доказів-результатів проведеного огляду, зважаючи, що під час розгляду справи ОСОБА_1 не заперечував факт проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, наявність деяких розбіжностей в часі, не є суттєвим недоліком, і не тягне за собою визнання вказаних доказів недопустимими та не впливають на правильність висновків суду. Покликання захисника на те, що висновок лікаря є недопустимим доказом, оскільки містить неточності в зазначенні часу проведення огляду, не вказують на наявність підстав для закриття провадження, не можуть бути враховані та не дають підстав для висновку, що огляд в медичному закладі був проведений з недотриманням вимог ст.266 КУпАП. Обґрунтованих підстав вважати складений висновок лікаря недопустимим доказом, правопорушник та захисник в судовому засіданні не навели.

Крім того відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «DRAGER» не є відмовою огляду на стан сп`яніння, оскільки проходження медичного огляду в Яворівській ЦРЛ на відеодиску зафіксоване. Щодо незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду, то у випадку такої незгоди, він вправі був звернутися із заявою/клопотанням про забір біологічних матеріалів для проведення лабораторного дослідження. Належить зазначити, що ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння, разом із цим, якщо ОСОБА_1 не був згідний з результатами проведеного відносно нього огляду, то він не був позбавлений права та можливості пройти такий огляд в будь-якому іншому медичному закладі з власної ініціативи та за іншою методикою. Проте таким своїм правом не скористався, тим самим не спростував наявний у справі висновок лікаря.

Заперечення ОСОБА_1 факту керування ним транспортним засобом суддя оцінює критично, оскільки ОСОБА_1 не обґрунтував, з яких підстав транспортний засіб зупинив на проїжджій частині дороги із увімкненими фарами, а не на парковці, прибудинковій території, тощо. За таких обставин суд вважає, що заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом є обраним ним способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Долучена до матеріалів справи копія позовної зави про скасування постанови серія БАБ № 483975 від 19.01.2022 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020 гривень, жодним чином не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, навпаки, з долученого відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того вказані захисником дії працівників поліції про загрозу застосування кайданків щодо ОСОБА_1 жодним чином не спростовують його винуватість. При цьому, суддею враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не оскаржував. Доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та на підтвердження письмових заперечень захисника до суду не скеровано.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями та процедурою оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Однак зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловлював, відмовився від надання пояснень та поставити підпис в протоколі.

Суддя ставиться критично до невизнання вини у вчиненні зазначеного правопорушення і позиції сторони захисту стосовно недопустимості доказів у справі за відсутності відповідних підтверджуючих даних, суд розцінює як спосіб захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності. Суду не було надано належних доказів, які б спростовували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо наявності провини ОСОБА_1 . У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують обставини викладені у письмовому клопотанні захисника Дзидза А.В.

За таких обставин, суддя вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя не вбачає.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, особу, що притягується до адміністративної відповідальності, тяжкість вчиненого, у сукупності із ступенем суспільної небезпечності скоєного правопорушення, суддя вважає, що стягнення слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано адміністративне правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що згідно ст.23 КУпАП буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети виховання правопорушника в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 130, 279, 280, 283-284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Суддя Ю.М.Колтун