Справа №333/8751/21
Провадження №3/333/372/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2022 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АА №348063 від 26.11.2021 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 26.11.2021 року, об 11 годині 25 хвилин, в м. Запоріжжя по вул.Космічна, буд.79-а, ОСОБА_1 на автомобілі «HYUNDAI SONATA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , проводив господарську діяльність, а саме: здійснював перевезення пасажирів за адресою: м.Запоріжжя, вул.Північнокільцева, буд.24 Зімського лікаря Лукашевича на комерційній основі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження такої господарської діяльності та без документів зазначених в ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим порушив ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних і фізичних осіб-підприємців», п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав і суду повідомив, що він влаштувався на роботу у відповідну фірму, яка здійснює перевезення пасажирів. 26.11.2021 року, коли він віз пасажира, його зупинили співробітники поліції і запитали ліцензію. У нього із собою був лише трудовий договір. Ліцензію йому на роботі не видавали. Він не знав, що фірма, в яку він влаштувався, не має такої ліцензій. На автомобілі були розпізнавальні знаки таксі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, безпосереднім об`єктом правопорушення є встановлений порядок здійснення підприємницької діяльності, порядок ліцензування окремих видів підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Приймаючи до уваги правову природу поняття та його законодавче визначення господарською діяльністю у розумінні статті 164 КУпАП слід вважати будь-яку діяльність особи, спрямовану на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яка носить регулярний характер.

Господарська діяльність означає систематичні дії особи, спрямовані на досягнення певного результату, тобто вчинення трьох і більш разів протягом року, а разове вчинення будь якої дії, не утворює складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив суду, що не отримував дозвільних документів на перевезення пасажирів, проте, відсутність вказаних документів не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, оскільки об`єктивною стороною є здійснення регулярної (трьох та більше), постійної та суттєвої діяльності протягом року, надавання послуги з перевезення пасажирів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення адміністративних протоколів, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до правових позицій Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в постанові від 26.04.2018 року по справі 338/1/17 та постанові від 27.02.2018 року по справі № 813/2451/17, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

Рапорт працівника поліції, який склав протокол, не є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, будь-яких належних, допустимих та переконливих доказів, зокрема, зазначення свідків, фото- та відеоматеріалів, які б підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суду не надано.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку Європейського суду з прав людини, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, оскільки, працівниками поліції не доведено ознаки систематичності в діях ОСОБА_1 , а звідси, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, суддя вважає за необхідне закрити провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.164, ст.ст.7, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков