ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1990/22 Головуючий в 1 інст. Савеленко О.А.
Провадження № 33/807/597/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду, за участі захисника адвоката Рогозіна О.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рогозіна О.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 10.05.2022 об 11 годині 05 хвилин в м. Запоріжжя по вул. Брюлова, 2 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 210990-20, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 адвокат Рогозін О.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що суд першої інстанції поверхнево розглянув справу, всебічно не з`ясував обставини, що мають значення, проігнорував доводи, що були викладені в клопотанні про закриття провадження та усних пояснень.

Зазначає, що згідно медичного висновку закладу охорони здоров`я у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Суд безпідставно не допитав свідків захисту, що є істотним порушенням права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо тверджень районного суду, що стороною захисту не було долучено довідку щодо повторного огляду на стан сп`яніння, вказане не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи відсутній акт з канцелярії щодо відсутності в додатках такого акту, а сам акт зазначений у додатках до клопотання.

Також зазначає, що суд в порушенні вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу без присутності захисника та ОСОБА_1 .

Апелянт вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Просить апеляційний суд поновити строк на оскарження, оскільки справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника. Захисник із змістом постанови ознайомився лише 27 вересня 2022 року.

Також просить суд постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки суд справу було розглянув без участі ОСОБА_1 та його захисника. Відомості на спростування доводів клопотання з приводу того, що захисник із змістом постанови ознайомився лише 27 вересня 2022 року матеріали провадження не містять.

Отже, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовляддя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

Заслухавши захисника адвоката Рогозіна О.В., перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції встановив, що висновку суду з приводу доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

В основу винуватості ОСОБА_1 місцевим судом було покладено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №056570 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 10.05.2022 об 11 годині 05 хвилин в м. Запоріжжя по вул. Брюлова, 2, керував транспортним засобом ВАЗ 210990-20, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу (а.с.3), яким встановлено, що ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду водій транспортного засобу відмовився; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.6), який містить відеозаписи з місця події.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє апеляційні доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доводи про те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд, апеляційний суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що дійсно ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану сп`яніння (а.с.58).

Разом з тим суд вважає, що вказаний доказ не спростовує того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, оскільки такий огляд був проведений за відсутності поліцейського, якому результати не були вручені.

Наведене є істотним порушенням приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 9 листопада 2015 року, а тому згідно п. 22 Інструкції суд не приймає до уваги наданий стороною захисту висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 .

Більш того ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження медичного огляду (що є окремим самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП), а не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Доводи про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване правопорушення, слід вважати безпідставними, виходячи з переглянутого у судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозапису події (а.с.6), якими встановлено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та на пропозицію працівника поліції пройти огляд, ОСОБА_1 чіткої відповіді не надав, а лише вказав, що запізнюється.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що такі дії ОСОБА_1 правильно були розцінені, як відмова від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України.

Захисник в апеляційний скарзі посилається на те, що ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 2.9а ПДР України, хоча за матеріалами справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 висунуто звинувачення у тому, що він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння (п.2.5 ПДР України).

Таким чином, доводи захисника щодо порушення процедури порядку проходження огляду та встановлення стану сп`яніння є недоречним за вказаною справою.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що районний суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , тим самим порушив вимоги ст. 268 КУпАП, апеляційний суд доходить наступного.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 дійсно не був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції. Між тим, про час та місце розгляду справи останній був повідомлений заздалегідь належним чином, що підтверджується судовими повістками та довідкою про доставляння СМС - повідомлення.

Крім того, судовий розгляд даної справи судом першої інстанції неодноразово відкладався на іншу дату через заявлені клопотання захисту, нез`явлення ОСОБА_1 до судового засідання. Апеляційний суд за наведених обставин не вбачає порушень процесуального закону з приводу розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

При цьому Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1 ст. 268 КУпАП, не є абсолютним.

До того ж, стороні захисту було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду, ОСОБА_1 було повідомлено про час та місце апеляційного розгляду, тобто він мав змогу скористатись передбаченими ст. 268 КУпАП правами, втім в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 особисто не з`явився.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП не встановлено, а відтак апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рогозіна О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рогозіна О.В., залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/1990/22