Справа № 203/2251/22
Провадження № 3/0203/1403/2022
П О С Т А Н О В А

іменем України

06.09.2022 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Шрамко Л.Л., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 24.06.2022 р. серії ААД № 090648 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Протоколі зазначено, що 24 червня 2022 року о 23 годині 00 хвилин в м.Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Водій від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 25.08.2022 на 09.40 годину, 06.09.2022 року на 09.00 годину, не з`явився, хоча його було сповіщено про дату, час і місце судового розгляду судовою повісткою, яка направлялась поштою. ОСОБА_1 подав суду заяву, в якій зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення є сфальсифікованим, не відповідає дійсним обставинам, не містить доказів його провини. Також він тричі подавав заяву про відкладення розгляду справи для надання йому можливості укласти угоду з адвокатом та виклику свідків..

Судом було викликано у судове засідання працівників патрульної полії, які прибули на місце пригоди, однак останні до суду не з`явились.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, виходячи з положень ч.1 ст. 268 КУпАП, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово не з`являється в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, також враховуючи, що матеріали справи містять достатньо даних для розгляду справи по суті, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості, зазначені у ньому, належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №090648 від 24.06.2022 року та рапорту підставою для пред`явлення поліцейським вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння було виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, яка не відповідала обстановці.

Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП підставою для направлення водія для проходження відповідного огляду є наявність ознак перебування його у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння з п.4 розділу І Інструкції є: - наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); - звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; - сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; - почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затв. Наказом Міністерства внутрішніх справ України18 грудня 2018 року № 1026, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р.за № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З матеріалів справи вбачається, що момент події було зафіксовано на чотири нагрудні камери поліцейських - №№473363, 470377, 470350, 469339, однак суду надано лише відеозапис однієї камери - №473363, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 ходить біля автомобіля, на питання працівника патрульної поліції : «Ви відмовляєтесь?» ОСОБА_1 відповідає «Так». Початок та подальший хід спілкування водія з поліцейськими на відеозапис в порушення вимог зазначеної Інструкції не зафіксований.

Відеозапис не повністю відображає подію, не зрозуміло, яка була причина зупинки автомобіля, чи був ОСОБА_1 за кермом, що саме йому було запропоновано працівником поліції та від чого він відмовляється. На відеозапису не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 порядку проходження медичного огляду на стан сп`яніння наркотичного або алкогольного, та наслідків відмови від такого. З відеозапису не зрозуміло, чи взагалі пропонувалося останньому пройти такий огляд.

Отже, належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння відсутні.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не є доведеною поза розумним сумнівом, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.221, п. 1 ст. 247, ст.ст.251, 277, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Л.Л. Шрамко