Справа № 461/9895/19 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/148/22 Доповідач в 2-й інстанції: Гончарук Л.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., вивчивши апеляційну скаргу адвоката Казачука І.В. подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 19 грудня 2019 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

На дану постанову адвокат Казачук І.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зокрема порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи своє клопотання тим, що на розгляд справи в суд першої інстанції ОСОБА_1 з`явитись не зміг, оскільки перебував за межами України на роботі. На момент подачі апеляційної скарги він також перебуває за кордоном. Тому, враховуючи, що ОСОБА_1 з кінця 2019 року працює у Фінляндії, оскаржувану постанову не отримував, не ознайомлювався, не знав та не міг знати про її ухвалення, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вимоги апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що необхідно відмовити у поновлення строку на апеляційне оскарження і повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про порушення митних правил №4456/20900/19 від 21 листопада 2019 року був складений у присутності ОСОБА_1 , його копію останній отримав, та був повідомлений, що розгляд справи відбудеться 19 грудня 2019 року у Галицькому районному суді м.Львова.

До вказаного протоколу ОСОБА_1 не мав зауважень, про що розписався у такому. Адресою місця його проживання вказано АДРЕСА_1 , куди Галицьким районним судом м.Львова було скеровано копію оскаржуваної постанови.

Окрім цього, ОСОБА_1 будучи повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, не подав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у присутності його представника.

Поряд з цим, адвокат Казачук І.В., який не діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою лише 22 січня 2022 року, тобто по спливу значного строку.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт вказує, що ОСОБА_1 з кінця місяця 2019 року перебуває закордоном на роботі, однак на підтвердження такої інформацію, не надав жодного документу, а долучив лише копію одного аркуша паспорта невідомої особи, неналежної якості, із якої не можливо встановити інформацію на підтвердження підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, та перетину кордону ОСОБА_1 .

Вказані підстави для поновлення строку не можна вважати поважними, оскільки на їх підтвердження не надано будь-яких належних доказів.

При цьому у клопотанні про поновлення строку апелянт не навів та не надав жодного доказу та підстави про те, що йому чи ОСОБА_1 перешкоджало в десятиденний період строку апеляційного оскарження вчасно отримати копію рішення та подати апеляційну скаргу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (Справа "МПП "Голуб" проти України" (Заява N 6778/05)).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Справа "Перетяка та Шереметьев проти України" (Заяви N 17160/06 та N35548/06)).

З викладеного, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що адвокат Казачук І.В. без поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження.

Таким чином, враховуючи вищезазначене необхідно відмовити в задоволенні клопотання апелянта в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернути йому матеріали даної апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката Казачука Івана Володимировича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 19 грудня 2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст.483 МК України.

Апеляційну скаргу адвоката Казачук Івана Володимировича на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 19 грудня 2019 року - повернути апелянту.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук