Справа № 503/1414/22
Провадження №3/503/1089/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

встановив:

28.11.2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 177378, згідно змісту якого 26.11.2022 року о 18.00 годині ОСОБА_1 знаходячись в м. Кодима на пл. Пашкевича, безпідставно почав висловлюватись на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, на зауваження, які йому робили працівники поліції припинити свої неправомірні дії, не реагував, розпочав хапатись за формений одяг поліцейських, штовхатися, чим вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції та тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував вчинення вище вказаного правопорушення.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступні обставини.

Диспозиція статті 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законномурозпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто незобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції, а в самому протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції та які дії правопорушником були вчинені, що являють собою злісну непокору вказаним вимогам.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах справи містяться два рапорти поліцейського СРПП ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Миколи Могилівського (а.с.4-5), в яких зазначено, що ОСОБА_1 намагався перешкодити діям працівників поліції хапаючи за формений одяг на вимогу припинити свої протиправні дії не реагував, чим вчинив злісну непокору на що відносно нього згідно ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» було застосований спеціальний засіб сльозогінний газ.

В свою чергу у рапорті інспектора-чергового СРПП ВПД №1 (м.Кодима) Подільського РУП ГУНП в Одеській області Шиндера О.В. від 27.11.2022 року, який стосується події, яка сталася о 18.00 годині 26.11.2022 року на пл. Пашкевича в м. Кодима за участю ОСОБА_1 та іншої особи , яка не є учасником даної справи про адміністративне правопорушення, то в ньому відображенні обставини лише щодо висловлювання нецензурною лайкою у бік працівників поліції, провокації конфлікту, хапання за формений одяг та відсутності реагування на неодноразові прохання припинити зазначені дії лише стосовно іншої особи, яка не є учасником даної справи про адміністративне правопорушення.

Однак, на фрагменті відеозапису «clideo_editor_83d735b1a1e342a0a9147737d2357bb3.mp4» з нагрудної камери DSJ_0000000_000000 зафіксовано висловлювання на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, але не зі сторони ОСОБА_1 , а іншої особи, яка не є учасником даної справи про адміністративне правопорушення, та яка на зауваження, які йому неодноразово робили працівники поліції припинити свої неправомірні дії, дійсно не реагувала.

Водночас зафіксоване обставини на зазначеному фрагменті в проміжок часу запису з 00:02:00 години до 00:02:35 години суд не може визначити як хапання ОСОБА_1 за формений одяг працівника поліції і його штовхання, оскільки встановити дану подію не дозволяє обмежена масштабність огляду нагрудної камери працівника поліції, внаслідок чого із згаданого фрагменту відеозапису взагалі неможливо встановити, що саме відбувалось на місці події у той час.

Даний фрагмент підтверджує лише висловлену працівником поліції неодноразову вимогу до ОСОБА_1 щодо дотримання дистанції до нього.

Крім того, суд вважає необхідним відзначити ту обставину, що згаданий фрагмент не підтверджує застосування працівником поліції щодо ОСОБА_1 спеціального засобу сльозогінного газу, оскільки спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 та взагалі поведінка останнього зафіксована в проміжок часу запису з 00:02:10 години до 00:02:35 години не підтверджує наявності у ОСОБА_1 наслідків застосування вказаного спеціального засобу.

Інших доказів матеріали справи в собі не містять.

За умов заперечення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинення ним адміністративного правопорушення, то суд не вважає за можливим визнати два рапорти працівника поліції достатніми і достовірними доказами на підставі яких суд зміг би прийти до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення зазначеного у змісті протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, оскільки вказане в протоколі про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 177378 від 28.11.2022 року зазначення щодо «висловлювань нецензурною лайкою не реагуючи на зауваження працівників поліції припинити ці дії» як не знайшло свого доказового підтвердження так і не є ознакою, яка дозволяє кваліфікувати діяння особи за ст. 185 КУпАП, а є лише обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, визначеною пунктом 1 ч.1 ст. 35 КУпАП. В свою чергу висловлювання нецензурною лайкою в громадському місці утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. В свою чергу зазначення «хапання за формений одяг працівників поліції» та їх «штовхання» не знайшло свого доказового підтвердження, оскільки відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_1 проігнорував висловлені до нього працівником поліції вимоги щодо дотримання дистанції.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, доповнювати його чи уточнювати.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Таким чином, у даному випадку не встановлена обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП - вчинення ОСОБА_1 саме злісної непокори законній вимозі поліцейського.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вище викладеним суд вважає необхідним закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись ст. 185, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко