КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №755/6116/22
Апеляційне провадження
№ 33/824/2539/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд у складі судді Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватного підприємця, зареєстрованого у АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496грн 20коп.

Постановою судді визнано доведеним, що ОСОБА_1 15 травня 2022 року о 05:15год. керував ТЗ «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. А. Малишка, 1 в м. Києві, відповідно до висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», в стані сп`яніння, внаслідок чого порушив п. 2.9(а) ПДР України.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О. просить постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а відтак не є водієм в розумінні ПДР України, тому не може нести відповідальність за статтею 130 КУпАП, оскільки не є суб`єктом правопорушення.

Захисник Александров Д.О. зазначає, що згідно наданих до суду відеодоказів, 15 травня 2022 року автомобіль Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , стоїть припаркований поруч з іншими автомобілями, не рухається, двигун не заведений, поліція на бодікамери рух та зупинку автомобіля не фіксувала. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він сидить в автомобілі та очікує на драйвера. При цьому, працівники поліції обіцяли надати суду докази керування ОСОБА_1 автомобілем, однак такі докази у справі відсутні.

Крім того захисник Александров Д.О. стверджує, що в судовому засіданні в суді першої інстанції за його клопотанням було допитано свідка ОСОБА_2 , який надав

достовірні, послідовні та змістовні пояснення, що він 15 травня 2022 року близько 5:00год був викликаний ОСОБА_1 для надання послуг драйвера.

Захисник Александров Д.О. стверджує, що під час огляду ОСОБА_1 в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» він наполягав, щоб у нього відібрали будь-який біоматеріал (сечу, кров), але йому було відмовлено, огляд здійснено за допомогою приладу Драгер, якому ОСОБА_1 не довіряв. При цьому працівники поліції навмисно не зафіксували вказаних подій на бодікамери. Крім того, під час вказаного огляду лікар-нарколог лише раз використав прилад «Драгер», замість двох обов`язкових та вніс недостовірні дані до акту про те, що ОСОБА_1 відмовився від повторного проходження огляду за допомогою приладу Драгер.

Також захисник Александров Д.О. зазначає, що у передбачений законом спосіб ОСОБА_1 не направлявся для огляду у КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», оскільки в матеріалах справи відсутнє відповідне направлення.

Суд, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Александрова Д.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , в повній мірі не дотримані,а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується належними доказами.

Вимогами п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється

керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортни-ми засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями п. 27 постанови пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам роз`яснено, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема за порушення вимог п.п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху зазначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року, справа № 404/4467/16-а, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Згідно частин 2 та 3 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан

алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п. 3, 4, 9 розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пунктами 15 та 16 розділу ІІІ Інструкції визначено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №237549, складеного 15 травня 2022 року, в цей же день о 05год. 15хв. в м. Київ по вул. А. Малишко, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» Е200, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20. Зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі ОСОБА_1 зазначив, що він не погоджується з вказаним протоколом, оскільки йому відмовили у взятті крові на аналіз у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20. Крім того, він автомобілем не керував, а чекав драйвера після закінчення комендантської години.

Протокол складений уповноваженою на те особою, а саме - інспектором взводу №2 роти №3 батальйону №3 полку №2 (з ОЛБ) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Піскун О.В.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

У постанові від 18 липня 2019 року, справа № 216/5226/16-а, Верховний Суд

зазначив, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299, з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

До протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції був долучений відеозапис з бодікамери поліцейського 470546.

При перегляді відеозапису, який наявний у матеріалах справи, вбачається, що на ньому не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом чи підтверджував, що він ним керував під час зупинки його працівниками поліції.

На відео наявний транспортний засіб «Mercedes-Benz» Е200, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому ОСОБА_1 перебуває за кермом, у вказаному автомобілі двигун не заведений, при цьому, на відеозаписі не зафіксовано, що ОСОБА_1 визнає ту обставину, що він керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» Е200, д.н.з. НОМЕР_1 . Навпаки, ОСОБА_1 стверджує, що він транспортним засобом не керував, а чекав на драйвера. При цьому на заперечення ОСОБА_1 , працівники патрульної поліції наголошують, що докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , будуть надані суду. Разом з цим, матеріали справи таких доказів не містять.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mercedes-Benz» Е200, д.н.з. НОМЕР_1 , матеріали справи не містять.

Також в матеріалах справи наявнийвисновок КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 15 травня 2022 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (1,01‰). У вказаному висновку ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з результатами огляду, оскільки в нього не відбирали біологічний матеріал (кров).

Також в матеріалах справи наявні копії: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 15 травня 2022 року, акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002258 від 15 травня 2022 року, складеного лікарем-наркологом КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», та чеку результатів використання приладу Alcotest 6820 ARPJ 0450 для вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, згідно якого вміст етилового спирту у видихуваному ОСОБА_1 повітрі становить 1,01‰. Вказані копії посвідчені директором КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» ОСОБА_3 .

На вказаних документах є відмітка ОСОБА_1 про незгоду із результатами, оскільки не було взято кров на аналіз.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що ввечері 14 травня 2022 року вживав спиртні напої зі своїми приятелями, після чого він залишився в них ночувати, а вранці, дочекавшись закінчення комендантської години, встановленої на час дії воєнного стану в Україні, чекав у автомобілі «Mercedes-Benz» Е200, д.н.з. НОМЕР_1 , драйвера. До нього підійшли працівники поліції, стверджуючи, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що він заперечував, однак пройшов огляд на стан

сп`яніння, так як не був водієм транспортного засобу та не керував ним.

Частиною 2 статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи ненадання суду доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційним судом неодноразово викликалася працівник поліції Піскун О.В., яка склала протокол про адміністративне правопорушення, однак остання до апеляційного суду не з`явилася.

Таким чином, через неповноту вчинення органом поліції процесуальних дій, не бажання з`явитися до апеляційного суду працівника поліції, яка уповноважена законом збирати докази у справі, суд позбавлений можливості перевірити обставини, викладені в протоколі, а також твердження ОСОБА_1 , і встановити дійсні обставини у справі.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у

вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що працівником поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не надано суду належних та достатніх доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, і що транспортний засіб був зупинений саме працівниками поліції.

Суддею першої інстанції вказані доводи ОСОБА_1 належним чином перевірені не були та у постанові не зазначено, на підставі яких доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а відтак є суб`єктом відповідальності за даним правопорушенням, оскільки з відеозапису, наявному у матеріалах справи, неможливо встановити цих обставин.

Апеляційним судом не встановлено порушень при здійсненні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 15 травня 2022 року, а доводи апеляційної скарги в цій частині не ґрунтуються на нормативних актах, які регулюють процедуру огляду. Разом з цим, перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не становить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні беззаперечні докази керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було встановлено в ході апеляційного розгляду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з того, що у результаті апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного

правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт