ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/244/22 Справа № 706/264/22 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Орендарчук М. П. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №706/264/22 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Христинівського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Христинівською районного суду Черкаської області від 29 березня 2022 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, постановлено стягнути судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 14.03.2022 о 12 годині 45 хвилин в с. Углуватка по вул. Забенкова керував Т/З ВАЗ 2110, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення кординації рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, вважаючи її необгрунтованою, постановленою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Христиніського районного суду Черкаської області від 29.03.2022 щодо нього та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 29.03.2022. Вказує, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин, оскільки про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП йому стало відомо 18.05.2022, а постанову суду він отримав 19.05.2022.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що висновки щодо керування ним 14.03.2022 автомобілем та обов`язку пройти перевірку на стан алкогольного спяніння, суд побудував виключно на протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписі, долученому до матеріалів, однак факт керування ним транспортним засобом відіозапис не містить, і будь-яких доказів, що він перебував за кермом ВАЗ 2110 суду надано не було. Наголошує, що у зазначений в протоколі час він не керував транспортним засобом, а стояв біля домоволодіння своєї тещі.

Вважає, що відео з бодікамери поліцейського підтверджує лише його розмову з працівниками поліції, територіальною обороною, та не свідчить про доведеність вчинення ним правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, і на ньому відсутні відомості щодо обставин зупинки транспортного засобу та факту його керування саме ним ОСОБА_1 .

Разом з цим, апелянт зазначає, що працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення допустили порушення Інструкції із застосування органами і підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, зокрема, відеозапис не вівся безперервно. Обгрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт послався на судову практику Європейського суду з прав людини.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та його захисника Маргаряна А.Д., які були присутні в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Христинівським районним судом, підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови він отримав 19.05.2022 (а.с.16), тому слід визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними та поновити їх.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне порушення серії ДПР18 №247154 від 14.03.2022 (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.3,4);

- даними відеозапису з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 5).

Таким чином, вважаю, що суд першої інстанції належно встановив обставини справи та обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що винесена постанова є необгрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необгрунтованими, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не керував автомобілем, є безпідставними, та спростовуються показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які чітко вказували, що бачили як ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2110, д.н.з НОМЕР_1 .( а.с. 3 - 4).

Крім того, апелянт стверджує, що він стояв біля автомобіля поряд з будинковолодінням своєї тещі, хоча згідно даних відеозапису його автомобіль був припаркований на узбіччі дороги, а будинки були зафіксовані на значній відстані від автомобіля.

Дані відеозапису узгоджуються з іншими матеріалами справи, а тому відсутні підстави вважати відеозапис неналежним доказом.

Отже, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

З врахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, підстави для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст. 33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Тому, вважаю, що постанова судді Христинівського районного суду Черкаської області від 29.03.2022 відносно ОСОБА_1 є законною та обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що у постанові суд першої інстанції допустив описку у зазначені розміру штрафу, вказавши, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в рорзмірі «600 » неоподатковуваних мінімумів доходів громадян замість «1000» неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, при цьому сума штрафу вказана вірно, як передбачено санкцією статті. Допущена у постанові судді описка підлягає виправленню судом, який виніс постанову, і не може бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 29 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 29 березня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповдальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка