Справа № 563/350/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП,

з участю ОСОБА_1 , захисника Нестеренка М.М.,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2022 о 16:30 годині в смт. Брусилів по вул. Площа Базарна, 2 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Також, 26.03.2022 о 16:30 годині в смт. Брусилів по вул. Площа Базарна, 2 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв ДТП та залишив місце події. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Також, згідно протоколу серії ААБ № 001636, 26.03.2022 о 16:30 годині в смт. Брусилів по вул. Площа Базарна, 2 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки т/з із застосуванням газоаналізатора «DRAGER», що підтверджується тестом №22 від 26.03.2022. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9-а ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

11.05.2022 матеріали справи, за вказаними правопорушеннями, об`єднані в одне провадження, надійшли до Брусилівського районного суду Житомирської області з Корецького районного суду Рівненської області за підсудністю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні ДТП визнав, пояснив, що в черзі авто здаючи назад не помітив автомобіль, що стояв за його автомобілем. Щодо вчинення інших порушень вказав, що місце ДТП тимчасово залишив, так як поїхав додому за грошима, оскільки домовився з потерпілим про відшкодування коштів. Поки їздив, то потерпілий викликав поліцейських, які і оформили матеріали за ст. 122-4 КУпАП. В подальшому їх всіх повезли в райвідділ, де він підписав всі документи, було вилучено автомобіль. В частині вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП то вказав, що коли повертався на місце ДТП за кермом авто був вже його син, перед тим ОСОБА_1 вжив ліки від гіпертонії, так як дуже перехвилювався через подію ДТП та пошкодження авто. При огляді, який проводився без свідків, наполягав на доставці його в лікарню, так як не погоджувався з результатами огляду. Однак підпсиав усі документи, бо на той час вже розрахувався з потерпілим і хотів забрати автомобіль з райвідділку.

Захисник адвокат Нестеренко М.М, в судовому засіданні вказав на відсутність в діях ОСОБА_1 складів правопорушень , передбачених ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наголосив, що ОСОБА_1 самостійно повернувся на місце ДТП, залишав його для врегулювання спору та відшкодування збитків потерпілому. Також вказав, що порушено порядок огляду на стан сп`яніння, так як відсутній відеозапис огляду, з пояснень свідків не вбачається, що ОСОБА_1 буз згоден з результатами огляду чи що огляд проводився з їх участю. Також наголосив, що огляд проводився не на місці події, а з розривом у часі в райвідділу, після того як ОСОБА_1 вжив ліки після ДТП. Просив закрити провадження в частині правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, суд прийшов до наступних висновків.

В частині вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в зв`язку з порушенням вимог п.10.9 Правил дорожнього руху безсумнівно підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 001638 від 26.03.2022, схемою місця ДТП від 26.03.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та поясненнями самого ОСОБА_1 .

Підстав вважати вказані докази недопустимими в суду немає.

Відтак суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В частині вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Так, згідно диспозиції ст.122-4 КУпАП, об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п.2.10 розд.2 ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема: - негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; - не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;- повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; - вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Незважаючи на невизнання вини у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, факт скоєння ОСОБА_4 вказаного правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом від 06.03.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що саме потерпілі викликали поліції в зв`язку з залишенням місця ДТП ОСОБА_1 , схемою місця ДТП, на якій в зв`язку з залишенням місця події відсутній автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , поясненнями самого ОСОБА_4 , в яких він не заперечив, що залишив місце ДТП на своєму автомобілі, самостійно поліцію не викликав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не вчинив усі можливі дії, передбачені п. 2.10 ПДР України, які повинен вчинити водій причетний до ДТП, залишив місце ДТП на керованому транспортному засобі, не викликав працівників поліції, не вживав дій по фіксації обставин ДТП. Та обставина, що з часом він повернувся на місце події не спростовує висновок про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.10 ПДР, а лише вказує на визнання ним своєї причетності до ДТП та намагання відшкодувати збитки, що суд враховує як обставину, що пом`якшує покарання за ст. 124 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що вони з потерпілим мали самостійно вирішити питання відшкодування збитків без виклику поліції не спростовують факт вчинення адмінправопорушення.

Так, п.2.11 передбачає можливість (за відсутності потерпілих та шкоди третім особам) для водіїв (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею. При цьому водії мають скласти спільне повідомлення про ДТП за формою МТСБ. Це звільняє водіїв від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 ПДР ("д" повідомити та чекати прибуття поліцейських; "е" вжити заходів для збереження слідів пригоди).

Оскільки повідомлення про ДТП відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" («Європротокол») учасники ДТП не складали, а крім того, оформлення європротоколу передбачає проведення відповідних дій на місці ДТП та не тотожне вчиненню дій по фактичному відшкодуванню збитків потерпілому від ДТП та пошуку коштів для цього.

Відтак суд дійшов до переконання, що стверджуване захистом узгодження учасниками на місці у добровільному порядку відшкодування шкоди та залишення місця ДТП в зв`язку з цим не звільняє ОСОБА_1 від відповідальності за ст. 122-4, оскільки його дії суперечили ПДР, тому суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

В частині вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або знаходячись під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту ПДР України, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно судової практики ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд зауважує наступне.

Як зазначив у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , 26.03.2022 його батько ОСОБА_1 приїхав додому, був схвильований, вказав, що скоїв ДТП, вони поїхали на місце для відшкодування шкоди потерпілому, за кермом був ОСОБА_5 . Вдома батько вжив ліки, так як є гіпертоніком та в нього через хвилювання погіршився стан. По приїзду на місце події приїхали поліцейські, забрали всіх в відділок, там оформляли матеріали й забрали машину. Як проводився огляд ОСОБА_1 - особисто не бачив, свідків також не було при цьому. Вказав, що батько не був п`яний, а лише напився ліків, за кермо не сідав, після того, як приїхав додому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 вказав, що на виклик потерпілого він у складі групи приїхав на місце ДТП, потім під`їхав ОСОБА_1 з сином. Потім потерпілий написав заяву про відшкодування збитків. При оформленні ОСОБА_1 мав ознаки сп`яніння, проводився огляд. Деталей оформлення матеріалів не пам`ятає.

Водночас, в протоколі про адмінправопорушення від 26.03.2022 відсутні відомості й про наявність відеозапису освідування ОСОБА_1 , відсутній відеозапис і в матеріалах справи, також в протоколі не зазначено про наявність свідків, відсутня згадка про долучення їх письмових доказів до протоколу, а в акті огляду (а.с.13) зазначено лише одного свідка. В свою чергу, з письмових пояснень ОСОБА_7 (а.с.5) лише вбачається, що ОСОБА_1 проходив освідування, проте відсутні відомості про його результати та роз`яснення права на проведення огляду в лікарняному закладі. З письмових пояснень ОСОБА_8 (а.с.6) взагалі не вбачається про проведення освідування ОСОБА_1 , а лише вказано про наявність у нього ознак сп`яніння. Суд зауважує, що за відсутності відеозапису події, саме з письмових пояснень свідків має безсумнівно вбачатися законність процедури проведення огляду на стан сп`яніння.

Водночас, додані до справи докази не підтверджують належним чином і в достатньому обсязі обставини проведення огляду на стан сп`яніння та згоди ОСОБА_1 з його результатами, тобто пояснення ОСОБА_1 , та свідка не спростовані сукупністю належних доказів.

Інших доказів суду не надано, відеозапис події від 26.03.2022 у працівників поліції не зберігся, на виклик суду свідки не з`явились.

Таким чином, в ході розгляду справи на підставі сукупності наданих суду доказів не було доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд зауважує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р. та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р.).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до висновку, що провадження у справі в частині 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При обрані міри адміністративного стягнення суддею враховуються обставини справи, характер правопорушення, особу правопорушника, який вину у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ст .124 КУпАП визнав у повному обсязі, не визнав вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, обставиною, що пом`якшує відповідальність, суд визнає відшкодування шкоди потерпілому, обставин, що обтяжують відповідальність судом не встановлено, тому до правопорушника згідно вимог ст. 36 КУпАП слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межа санкції ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до положень ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 40-1, 33, 35, 36, 122-4, 124, ч.1 ст.130, 280, 283, 284 КУпАП, ч. 2 ст. 4 п. 5 ЗУ «Про судовий збір» та керуючись, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні 26.03.2022 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 гривень 20 копійок.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П. В. Миколайчук