Справа № 344/5860/22
Провадження № 3/344/3036/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП суду не відомий за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №201841 на перехресті вулиця Довга Пн.Бульвар - Берегова 24 квітня 2022 року о 08 годині 01 хвилин водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виїжджаючи із другорядної дороги на головну допустив зіткнення з транспортним засобом марки Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який продовжуючи рух допустив зіткнення з транспортним засобом марки Nissan Sunny, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 16.11 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що він рухався по вулиці Пн.Бульвар, яка має дві смуги руху, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вулицею Довга, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, обидві вулиці є асфальтованими. При під`їзді до перехрестя не бачив жодних заборонних знаків, а тому прийшов до висновку, що вказане перехрестя є перехрестям рівнозначних доріг, та при визначенні порядку проїзду вказаного перехрестя, керувався п.16.12 ПДР України, який вказує, що при переїзді перехрестя рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу повинен надати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, якщо перехрестя, не організовано круговий рух транспортних засобів. Однак автомобіль під керуванням ОСОБА_2 не зупинився та не надав йому перевагу в русі внаслідок, чого і відбулось зіткнення. Відразу після ДТП, він викликав працівників поліції, з якими вони оглянули прилеглі до перехрестя дороги та розміщення на них дорожніх знаків. В результаті їх огляду встановлено, що знак пріоритету 2.1 «дати дорогу» встановлений на перехресті по напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 і він не міг його бачити, більше того на протилежній стороні перехрестя по ходу його руху було встановлено дорожній знак 2.3 «головна дорога», а тому при виїзді на перехрестя, враховуючи вищенаведену дорожню обстановку він не міг та не повинен був знати, що рухається по другорядній дорозі. На підтвердження своїх слів надав суду фотознімки, які просив долучити до матеріалів справи. Вважає, що за вказаних обставин, він не порушив вимоги п.п. 2.3 б та 16.11 ПДР України, а тому просить суд визнати його не винуватим у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та провадження щодо нього закрити.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні вказала, що безпосередньо перед виїздом на перехрестя вона вбачила дорожній знак 2.3 «головна дорога», а тому вважала, що має перевагу у русі перед іншими учасниками дорожнього руху. Потерпіла підтвердила пояснення ОСОБА_1 щодо розміщення знаку пріоритету 2.1 «дати дорогу»2.1, однак вважає, що саме ОСОБА_1 винуватий у вчиненні даного ДТП, оскільки вона їхала по головній дорозі та мала перевагу у русі перед ним.

Представик потерпілої ОСОБА_2 адвокат Рогів Т.Р. у судовому засіданні наголосила на тому, що потерпіла ОСОБА_2 їхала по головній дорозі та мала перевагу у русі перед іншими учасниками дорожнього руху та вказала, що водій ОСОБА_1 перед виїздом на нерегульоване перехреста навіть за відсутності знаку знак пріоритету 2.1 «дати дорогу», порушення вимог якого не ставиться йому в провину, повинен був здійснювати маневр виїзду на перехрестя тільки переконавшись в його безпеці. Крім того, долучила до матеріалів справи фотознімки дорожніх знаків, які розміщені на смузі руху по якій рухалась потерпіла ОСОБА_2 . Вважає, що винуватцем ДТП є саме водій ОСОБА_1 та просить визнати його винуватим у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_3 у судовому засідання відмовився від дачі будь яких пояснень. Щодо встановлення обставин у даній справі поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно дост. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила дорожнього руху та є обов`язковими для виконання.

В протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.3Б, 16.11 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, а також, що водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення працівником поліції до протоколу долучено протокол огляду місця події, схему місця ДТП, письмові пояснення потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також письмові пояснення самого ОСОБА_1 .

Протокол огляду місця події та схема ДТП узгоджується з поясненнями водія ОСОБА_4 та поясненнями ОСОБА_1 в частині того, що на дорозі по якій останній рухався не встановлений у передбаченому законом порядку знак пріоритету 2.1 «дати дорогу», а також з вказаних доказів встановлено наявність двох полос для руху на дорозі по якій рухався ОСОБА_1 та однієї на дорозі по якій рухались потерпілі.

Сторони у даній справі долучили до матеріалів справи фотознімки, на яких відображено розміщення дорожнього знаку 2.3 «головна дорога» безпосередньо перед перехрестям по ходу руху потерпілої ОСОБА_4 , а на виїзді з перехрестя в цьому ж напрямку встановлено інший дорожній знак 2.1 «дати дорогу». Перед в`їздом на перехрестя зі сторони руху ОСОБА_1 не встановлено жодних дорожніх знаків.

Дорожня обстановка це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 10.1.1 витягу з Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 - дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Відповідно до фотознімків та пояснень сторін у даній адміністративній справі встановлено, що дорожній знак 2.1 «дати дорогу» встановлений з порушенням наведеної вище вимоги ДСТУ, а саме відсутня видимість знаку для водія ОСОБА_1 .

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_1 про те, що під час проїзду перехрестя він керувався вимогами п.16.12 ПДР України, а тому не міг порушити пункти 2.3Б, 16.11 Правил дорожнього руху України знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. На думку суду в причинно- наслідковому зв`язку з наслідками ДТП в данному випадку є суперечливе регулювання руху на перехресті де відбулась ДТП і відповідальність за це не може бути покладено на ОСОБА_1 .

Будь-яких інших належних доказів того, що водій ОСОБА_1 порушив зазначені вище вимоги Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у розпорядження суду не надходило.

Суд принагідно зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.

Отже, встановлюючи відповідно до ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у справі відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 124, 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В.Тринчук