ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 Справа №607/17852/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 29 листопада 2022 року о 23 год. 12 хв. в м.Тернопіль, вул.Карпенка, 1, керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz E290D, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 №ARLM-0285 (повірка дійсна до 20 травня 2023 року) на табло якого було зафіксовано результат 1.68 ‰ (проміле), останній з результатом був згідний. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В п. 13 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано, що стаття 268 КУпАП передбачає можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише за наявності у справі відомостей про належне повідомлення цієї особи про час і місце розгляду цієї справи та за відсутності її клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 в судове засідання з невідомих причин не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з поважних причин не подав, хоча про час та дату судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №388434 від 29 листопада 2022 року, тому з огляду на належне повідомлення, та відсутність підстав для відкладення судового засідання, суд дійшов висновку про доцільність розгляду адміністративної справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання кодексу.

Вказана позиція суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ВинуватістьОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 388434 від 29 листопада 2022 року, згідно якого ОСОБА_1 29 листопада 2022 року о 23 год. 12 хв. в м.Тернопіль, вул.Карпенка, 1, керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz E290D, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 №ARLM-0285 (повірка дійсна до 20 травня 2023 року) на табло якого було зафіксовано результат 1.68 ‰ (проміле), останній з результатом був згідний. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП;

- відеозаписом, що містяться на оптичному носію диску DVD-R, здійсненим нагрудною камерою працівника поліції, яким підтверджуються обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 388434 від 29 листопада 2022 року;

- чеком приладу «Alcotest Drager 7510» ARLM-0285 до протоколу ААД №388434 від 29 листопада 2022 року, результат якого становить 1,68 ‰(проміле);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Результат огляду становить 1,68 ‰(проміле). Крім того, у вказаному акті міститься підпис ОСОБА_1 про те, що з результатами огляду він згоден;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №720337 від 29 листопада 2022 року, згідно якого ОСОБА_1 29 листопада 2022 року о 23 год. 12 хв. в м.Тернопіль, вул.Карпенка, 1, керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz E290D, з номерним знаком, що був неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п.2.9В, 30.2 ПДР України та під час перевірки документів було встановлено, що водій не має права керувати транспортним засобом, оскільки не отримував посвідчення водія відповідної форми;

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П51QM021108322, чинне до 20 травня 2022 року;

- даними рапорту інспектора роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції Гаврилюк О. від 29 листопада 2022 року.

Як встановлено ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до переконання про наявність в матеріалах справи належних, достатніх і переконливих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння. Його дії кваліфіковано вірно, тому його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності.

На підставі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ступінь вини, його майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При цьому, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв з позбавленням права керування транспортними засобами і на інших осіб - накладення штрафу.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Враховуючи норми ПДР України, особа, яка керує транспортним засобом і не має посвідчення водія не є водієм в розумінні п. 1.10ПДР.

Як роз`яснено в п. 18Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначено судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Разом з тим, призначити це додаткове покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами, суд не вправі.

З врахуванням наведеного, враховуючи норми ПДР України, особа, яка керує транспортним засобом і не має посвідчення водія не є водієм в розумінні п. 1.10ПДР, тому, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП та відносно нього можливо застосування покарання у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись статями 7, 9, 23, 36, 40-1, 130, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 496 грн. 20 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня отримання постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

CуддяТ. Я. Багрій