Справа № 346/1420/22
Провадження № 33/4808/687/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 16.04.2022 року о 22 год. 08 хв. у м. Коломия, по вул. Кринична, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Toyota RAV4» державний номерний знак « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820». Результат тесту 1.52 ‰ (проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що судом не було враховано, що працівниками поліції при проведенні огляду на стан сп`яніння було порушено вимоги ч.2 ст. 266 КУпАП. Вказує на те, що до матеріалів справи долучено сім файлів відеозапису, які не можуть братись судом до уваги як доказ вчинення ним правопорушення, оскільки дані відео файли не підтверджують факт керування ним транспортним засобом, відеозаписи зроблені не спеціальним технічним засобом, як того вимагає закон. Відеозйомка події не є повною, безперервною до завершення події.

Вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення, згідно зазначеного в ньому часу, був складений 16.04.2022 року о 22.35 год., що не відповідає долученому відеозапису згідно якого складався протокол складався о 21.43 год.

Зазначає, що чек вимірювального приладу Драгер Алкотест 6820 №ARHE 0365 не може братись судом до уваги як доказ його вини, оскільки згідно долученого відеозапису огляд на стан сп`яніння щодо нього проводився 16.04.2022 року о 21.22 год., а згідно чеку приладу Драгер огляд проводився 16.04.2022 року о 22.20 год. Отже, чек приладу Драгер роздрукований пізніше на 58 хв. після здійснення його огляду, в якому від руки дописано його прізвище.

Апелянт наголошує на тому, що працівник поліції ввів його в оману, зазначивши про те, що йому потрібно було розписатись в акті огляду. Однак, він не був згідний із результатом огляду. Дані., які зазначені в направленні на огляд водія до медичного закладу про його відмову від проходження огляду на місці, на думку апелянта, суперечать акту огляду.

Звертає увагу, що в рапортах працівників поліції зазначено, що він відмовився проїхати в Коломийську ЦРЛ для проходження медичного огляду, що не відповідає фабулі викладеній в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки протокол щодо нього мав би складатися за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Свідки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені, а на долучених відеозаписах відображено, що він неодноразово заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв.

Вказує на те, що працівником поліції не надано належних доказів вчинення ним правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а надані докази в матеріалах справи суперечать один одному і не можуть братись судом до уваги на підтвердження його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні.

Апелянт наголошує, що при ухваленні судом рішення у справі, не було взято до уваги порушення, які допущені працівником поліції при оформленні матеріалів справи, чим були порушено його права.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бежук С.М. не з`явились, хоча в установленому законом порядку були повідомлені про розгляд провадження.

При цьому, захисником адвокатом Бежук С.М. було подано клопотання про розгляд справи без його участі та без участі його підзахисного ОСОБА_1 .

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності та її захисник самостійно відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи та її захисника в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника адвоката Бежук С.М.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бежука С.М., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Зі змісту мотивувальної частини судового рішення суду першої інстанції вбачається, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Бежук С.М. у судовому засіданні суду першої інстанції підтримав письмове заперечення у справі про адміністративне правопорушення та просив справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, заслухавши доводи захисника, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши відеоматеріали, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №032582 від 16.04.2022 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з результатом 1.52 ‰ (проміле), направленням на огляд, роздруківкою з приладу Драгер 6820, з результатом тесту з показником 1.52 ‰, рапортами Пульковського Р.М. та Власенко А.П. , відеоматеріалами та в цілому матеріалами справи в їх сукупності.

Так, згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 032582 від 16.04.2022 року (а.с. 1)

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п.2.9 Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №032582 від 16.04.2022 року, водій ОСОБА_1 16.04.2022 року о 22 год. 08 хв. у м. Коломия, по вул. Кринична, керував автомобілем марки «Toyota RAV4» державний номерний знак « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820». Результат тесту 1.52 ‰ (проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором СРПП Коломийського РВП ГУНП капітаном поліції Власенко А.П., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Коломийському міськрайонному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Зазначено, що свідки не залучались та до протоколу додаються матеріали справи, відео фіксація, тест №3673.

Працівниками поліції дані водія ОСОБА_1 було встановлені на підставі посвідчення водія, яке у нього було вилучено та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом під власноручний підпис правопорушника.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що останній відмовився від надання пояснень.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

В протоколі зазначено, що автомобіль доставлено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що обставини за яких було складено протокол про адміністративні правопорушення серії ААБ №032582 від 16.04.2022 року за ч.1 ст.130 КУпАП свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та як водій пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820, результат якого показав 1.52 % проміле.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи»

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»):

Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Разом з тим, зі змісту матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що на час його складання ОСОБА_1 не надав пояснень щодо висунутого проти нього обвинувачення, хоча обставини вимагали від нього надати відповідні пояснення.

Апеляційний суд наголошує на тому, що апеляційний розгляд відбувається в межах звинувачення ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, інші обставини справи та звинувачення не підлягають апеляційному розгляду у даній справі.

Так, згідно роздруківки приладу Драгер 6820 ARHE 0365 із результатом тестування на алкогольне сп`яніння № 3673 від 16.04.2022 року, результат якого становить 1.52 % проміле (а.с. 4), на якому наявний підпис особи, яка проходила огляд о 22.20 год. 16.04.2022 року, ОСОБА_1 та підпис інспектора.

До матеріалів справи долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/4764 чинне до 23.07.2022 року відповідно до якого газоаналізатор Алкотест 6820 ARНЕ-0365 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 і за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с.5).

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), з якого вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, такими як виражений запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою Drager 6820. Згідно результату огляду на стан сп`яніння: проба позитивна 1.52 %, ОСОБА_1 погодився з його результатами, що підтвердив власноручним підписом. Свідків в акті огляду водія не вказано.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що згода водія транспортного засобу із позитивним результатом огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про те, що водій транспортного засобу визнає факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та не бажає спростувати цей результат шляхом проведення повторного медичного огляду у закладі охорони здоров`я.

В матеріалах справи наявне направлення водія на огляд на визначення стану сп`яніння до медичного закладу, відповідно до якого ОСОБА_1 маючи ознаки сп`яніння, а саме: чітко виражений запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова, не стійка хода, 16.04.2022 року о 22.30 год. відмовився від проведення відповідного огляду у КНП Коломийська ЦРЛ. Слід зауважити, що інспектором поліції закреслено у відповідній графі направлення про доставлення водія ОСОБА_1 до медичного закладу у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 (а.с.3).

Долучено до матеріалів справи рапорт поліцейського СРПП ВП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції Пульковського Р.М. (а.с.6), відповідно до якого 16.04.2022 року о 22.08 год. під час патрулювання в м. Коломия по вул. Кринична було зупинено автомобіль Тойота Рав 4 д.н.з. НОМЕР_1 під час дії комендантської години, водієм якого встановлено ОСОБА_1 . Під час спілкування із водієм, в останнього були помічені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме:різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова, не стійка хода. Водієві було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6820, на що останній погодився. Результат огляду становив 1.52 % проміле, тест №3673, з результатом огляду водій погодився та відмовився від проходження огляду у медичному закладі, у зв`язку із чим на водія було складено протокол за ст.130 КУпАП, а автомобіль поміщено на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів м. Коломия.

Зі змісту рапорту інспектора СРПП ВП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції Власенка А.П. (а.с.7) вбачається, що в даному рапорті зазначені аналогічні пояснення щодо обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовних дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення 16.04.2022 року щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у вказаному огляді.

На відеозаписах зафіксовані деякі обставини події, зокрема, процес встановлення особи водія, який в автомобілі перебував на місці водія і без сторонніх осіб в салоні автомобіля, та яким є ОСОБА_1 . Після чого, поліцейський наказав водію ОСОБА_1 заглушити двигун автомобіля, погасити світло в автомобілі і включити габарити автомобіля.

На відеозаписах чітко зафіксовано пропозицію працівника поліції, якими працівник поліції наголосив на тому, що саме водію ОСОБА_4 пропонує проти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 погодився, не заперечуючи факт керування ним транспортним засобом. Працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що чути запах алкоголю з салону автомобіля.

Відеозаписами зафіксовано процес надання запакованого мундштука приладу та його власноручне відкриття ОСОБА_4 , а також роз`яснення правила його продування . Зафіксовано процес продування ОСОБА_1 приладу Драгер та отримання відповідного результату, який склав 1.52 % проміле. На відеозаписі також містяться дані того, що на запитання працівника поліції щодо показника результату огляду, ОСОБА_1 особисто наголосив, що результат становить 1.52 %. Працівник поліції наголосив на тому, що прилад за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння є сертифікованим та запитав його згоду щодо результату огляду та чи бажає останній проїхати для проходження відповідного огляду у медичний заклад.

З відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що поліцейським неодноразово запитувалось у ОСОБА_1 щодо його згоди із результатом огляду. На що останній відповів що згідний із результатом. Працівник поліції проінформував, що результат огляду є перевищеним максимально допустимої норма вмісту алкоголю для водія - 0,2 проміле. Зафіксовано відеозаписами також відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, після чого ОСОБА_1 було повідомлено про складання відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, на відеозаписах зафіксовано процес роздруківки двох результатів огляду приладу Драгер, заповненням працівником поліції їх відповідних графах протоколу, після чого було запропоновано ОСОБА_1 власноручно підписатись у роздруківках приладу, що останнім і було зроблено власноручно без жодних заперечень чи зауважень з його сторони

Таким чином, на відеозаписах зафіксовано згоду ОСОБА_1 із результатом огляду на визначення стану сп`яніння 1.52 % проміле та його відмову від проходження повторного відповідного огляду у медичному закладі, що беззаперечно спростовує доводи ОСОБА_1 , що він неодноразово заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв та бажав проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду.

Слід зауважити, що при цьому свідків на місці події вже не було, оскільки подія фіксувалась на відео боді камери працівників поліції, як того вимагає ст.266 КУпАП.

Працівником поліції було проінформовано водія ОСОБА_1 про відсторонення керування транспортним засобом та поміщення автомобіля на спеціальний майданчик затриманих автомобілів, а також про початок оформлення матеріалів справи та призупинено відео фіксацію для їх оформлення.

Надалі відеозаписами зафіксовано ознайомлення працівниками поліції ОСОБА_1 зі змістом протоколу, роз`яснення працівником поліції прав та повідомлення про розгляд справи в Коломийському міськрайонному суді. Відеозаписами зафіксовано відмову ОСОБА_1 від надань ним пояснень в протоколі по суті вчиненого правопорушення. Також зафіксовано власноручне підписання ОСОБА_1 відповідних граф протоколу, повідомлення про вилучення працівником поліції посвідчення водія та видачу тимчасового дозволу на керування транспортним засобу останньому

Слід зауважити, що вказаними відеозаписами зафіксовано підписання ОСОБА_1 акту огляду водія, що спростовує доводи апелянта про те, що працівник поліції ввів його в оману при підписанні вказаного акту.

На відеозаписах зафіксовано роз`яснення працівником поліції порядку оформлення акту огляду водія та необхідністю, у випадку згоди водія, його підписання.

ОСОБА_1 було проінформовано про необхідність забрати з автомобіля цінні речі, оскільки він відсторонений від керування автомобілем та поміщення автомобіля на штраф майданчик м. Коломиї. Працівником поліції проінформовано ОСОБА_1 під відеозапис про призупинення відеофіксації події.

Таким чином, досліджені відеозаписи мають достатньо інформативний характер,стосуються обставин вчиненого правопорушення, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер.

Апеляційний суд вважає безпідставними твердження апелянта про те, що чек вимірювального приладу Драгер Алкотест 6820 №ARHE 0365 не може братись судом до уваги як доказ його вини, оскільки згідно долученого відеозапису огляд на стан сп`яніння щодо нього проводився 16.04.2022 року о 21.22 год., а згідно чеку приладу Драгер огляд проводився 16.04.2022 року о 22.20 год. Отже, чек приладу Драгер роздрукований пізніше на 58 хв. після здійснення його огляду, в якому від руки дописано його прізвище.

Апеляційний суд вважає, що не збігання на відеозаписах з боді камери часу та дати, які не збігаються даними протоколу про адміністративне правопорушення не є суттєвим та таким що вливає на суть висунутого звинувачення ОСОБА_1 та доведеність вини у вчиненні правопорушеня.

Долучений до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис стосується подій, які мали місце 16.04.2022 року, які відбувались та фіксувались у хронологічній послідовності, містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Невідповідність дати та часу, які зазначені на відеозапису, є технічною неточністю, яка не впливає на сутність подій і не свідчить про необхідність визнання вищевказаного доказу недопустимим.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, з чим апеляційний суд повністю погоджується.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що неточність щодо встановленої дати на відеозаписі з боді камери працівника поліції виникла внаслідок технічної несправності, яка не впливає на можливість використання відеозапису як допустимого та належного доказу, оскільки дані, які зафіксовані на цих записах дозволяють детально відновити послідовність подій та відомості про обставини справи, проходження водієм ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння, результат якого був позитивний 1.52 % проміле, визнання ним даного результату, відмову від проходження огляду у медичному закладі та оформлення щодо нього відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу, визначення місця проведення огляду на стан сп`яніння та застосування спеціальних засобів, не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст. 266 КУпАП, п. 6, 7 Розділу І, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що він не заперечує факт керування транспортним засобом, однак наголошує, що такі дані не були зафіксовано на відеозаписах боді камер працівників поліції.

Разом з тим, вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів, які, поза розумним сумнівом, доводять, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і не може бути визнаний суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є неспроможними, носять голослівний та суперечливий характер, повністю спростовуються сукупністю інших доказів, які долучені до справи.

В результаті перевірки доводів апеляційної скарги не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер проведено поліцейським в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд.

Апеляційний суд вважає доведеним те, що 16.04.2022 року о 22 год. 08 хв. у м. Коломия, по вул. Кринична, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Toyota RAV4» державний номерний знак « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820». Результат тесту 1.52 ‰ (проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв