ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2022 Справа №607/7873/22 Провадження №3/607/4436/2022 м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., розглянувши матеріали справи, яка надійшла з Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Збройних Сил України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_2 , який проходить військову службу на посаді солдата запасної батареї військової частини НОМЕР_2, солдата,

за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

21.06.2022 солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації, займаючи посаду солдата запасної батареї військової частини НОМЕР_2, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби та вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2. Вказаними діями солдат ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП. 22.06.2022 солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_2.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.268 КУпАП, адміністративне правопорушення за ч.4 ст.172-11 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За наведеного та враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст.15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Відповідно до ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

За визначенням, викладеним у статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ від 21.10.1993, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу, а особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини 2 статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України, було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації на території, зокрема, Тернопільської області.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 (зі змінами) визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який відповідно до Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» був продовжений на території України на 30 діб. Надалі, Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 25.04.2022 на 30 діб. Також Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 25.05.2022 на 90 діб.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, що містяться у:протоколі про військове адміністративне правопорушення серії ЛВТ №102 від 23.06.2022, складеному у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, в поясненнях до якого ОСОБА_1 зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину - визнає; витязі з наказу №39 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) ОСОБА_2 від 26.02.2022, згідно якого ОСОБА_1 з 26.02.2022 зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_2; витязі з наказу №150 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) ОСОБА_2 від 21.06.2022, про те, що солдат ОСОБА_1 вважається таким, що 21.06.2022 самовільно залишив розташування в/ч НОМЕР_2; ксерокопії військового квитка серії НОМЕР_1 від 03.05.2022, виданого ОСОБА_1 ; рапортах ТВО командира запасної батареї військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 від 21.06.2022 та 22.06.2022, в яких викладені аналогічні протоколу, складеному щодо ОСОБА_1 , обставини; доповіді №3194 від 21.06.2021 командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 про факт самовільного залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 під час дії воєнного стану; доповіді №3206 командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 про прибуття із самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 військовослужбовцем призваним по мобілізації солдатом ОСОБА_1 під час дії воєнного стану; службовій характеристиці ТВО командира запасної батареї військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3, згідно якої солдат ОСОБА_1 за місцем проходження служби характеризується посередньо.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність в діях солдата ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Зібрані у справі докази не дають суду підстав для визнання вчиненого солдатом ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, малозначним та звільнення його від адміністративної відповідальності. Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно ст.17 КУпАП у справі також не встановлено. Термін притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, дані про особу останнього, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2, де характеризується посередньо, ступінь вини, вважаю можливим застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому ч.4 ст.172-11 КУпАП. Для застосування іншого виду адміністративного стягнення, яке є більш суворим, достатніх підстав не убачається.

На думку суду застосування такого заходу буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Крім того, відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків - звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст.33-35, 245, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

На підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі двісті дев`яносто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4930 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять) гривень.

СуддяІ. М. Царук