ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року смт. Мангуш

Суддя Першотравневого районного суду Донецької області Демочко Дмитро Олександрович, розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 4 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП _______,

за ч. 4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2022 року до Першотравневого районного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 121 КУпАП.

Для розгляду цієї справи автоматизованою системою документообігу суду визначена суддя Молонова Ю.В.

Постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 24.01.2022 року по справі № 241/79/22 ( номер провадження 3/241/59/2022) вищевказані матеріали було направлено на дооформленнядо ВП № 4 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області.

04.02.2022 року до Першотравневого районного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 121 КУпАП після доопрацювання.

Для розгляду цієї справи автоматизованою системою документообігу суду визначений суддя Демочко Д.О.

Ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, вважаю необхідним заявити самовідвід по даній справі за таких підстав.

Відповідно до вимог, передбачених ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України за № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2; 4; 7 та 11 до Конвенції» передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.66 рішення Європейського суду з прав людини в справі "Мироненко і Мартенко проти України" наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У відповідності до п.70 зазначеного рішення Європейського суду з прав людини у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є законність.

Авторозподіл вказаних матеріалів був проведений раніше, за результатом підготовки до розгляду вказаного протоколу, раніше визначений суддя направив на доопрацювання зазначений протокол та матеріали відповідному органу.

Згідно ч.1 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 55 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Як вбачається зі ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Статтями 7 та 246 КУпАП передбачається: «Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності», «Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в судах визначається цим Кодексом та іншими законами України».

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію права.

Пунктом четвертим частини першої статті 75 КПК України визначено, що підставою для відводу (самовідводу) судді є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною першою статті 319 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Обставин які б вказували на неможливість розгляду даного матеріалу суддею Молоновою Ю.В. на даний час відсутні.

Згідно ст. 246 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин. Як вбачається з припису ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, отже прийнявши рішення при направленні даних матеріалів на доопрацювання, суд доручив органу поліції здійснити певні дії, які давали йому можливість прийняти остаточне рішення по справі. На розсуд суду, при прийнятті остаточного рішення по справі, суд повинен керуватись діючими нормами КУпАП.

Оскільки діюча норма КУпАП, яка надає можливість суду відправити будь-які матеріали на доопрацювання - відсутня, на розсуд суду, постанова про відправку на доопрацювання не може вважатись остаточною, а тому прийняття будь-якого рішення по даній справі іншим суддею порушує принцип незмінності складу суду, що також на розсуд суду, крім цього негативного наслідку, може привести до наслідків, які викликають сумнів у неупередженості судді Демочко Д.О., оскільки всі ці дії по даній адміністративній справі повинен виконувати суддя, якому первинно було розподілено справу. Дані обставини вважаються мною на підставі ст. 75 КПК України такими, що є підставою для самовідводу судді.

Крім того, згідно протоколу зборів суддів Першотравневого районного суду Донецької області від 08.02.2022 року, справи, які надійшли після доопрацювання вирішено передавати на розгляд раніше визначеному складу суду.

У зв`язку з чим, з метою уникнення та усунення вищевказаних негативних наслідків, вважаю за необхідне саме по даній адміністративній справі заявити самовідвід, передавши останню до канцелярії Першотравневого районного суду в Донецькій області, для повторного авторозподілу.

Керуючись п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ст.129 Конституції України, ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст.7,246 КУпАП, ст..ст. 75, 319 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заявити по справі про адміністративне правопорушення №241/79/22 (провадження 3/241/96/2022) відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП самовідвід.

Повернути справу до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справи.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Д.О. Демочко