ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/154/22 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю адвоката Сагайдака В.В., розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Сагайдака В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Згідно з даною постановою, 20 вересня 2021 року о 22 год. 50 хв. в смт. В.Березовиця по вул. Микулинецька, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, поведінка, що не відповідає дійсності, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 №ARBF-0422 (повірка дійсна до 26 травня 2022 року) та огляду в КНП ТОМЦСНЗ ТОР, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Сагайдак В.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі від 11 лютого 2022 року - скасувати через істотні порушення процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду та прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

Вказує, що він не погоджуюся із прийнятою постановою, вважає її такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, яке полягає в неповному та неправильному встановленні обставин, які мають значення для вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції не повністю з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що спричинило необґрунтоване та суворе застосування стягнення.

Посилається на те, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП закрито, працівники поліції безпідставно та протиправно зупинили останнього, безпідставно винесли постанову, а також як похідне склали спірний протокол.

Звертає увагу суду на те, що його підзахисному, не вручалось письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 належним чином його права та обов`язки, не роз`яснив про те, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є караним діянням.

Вважає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є належним доказом у даній справі, оскільки не містить будь-яких дій бездіяльності щодо порушення ОСОБА_1 ПДР та ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що поза увагою суду залишилися зауваження, які зазначені у його письмових поясненнях на протокол про адміністративне правопорушення.

На думку апелянта, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення рапорт поліцейського не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до Інструкції з оформлення документів у системі МВС України від 27.07.2012 № 650 рапорт - це письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання.

Посилається на те, що у мотивувальній частині постанови судом фактично не зазначено формулювання обвинувачення, тобто встановлені судом фактичні обставини вчиненого правопорушення, які суд вважає доведеними, є лише посиланням на неналежні, недопустимі, недостатні докази, що містяться у матеріалах справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Сагайдака В.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306210 від 20 вересня 2021 року, відповідно до якого інспектором взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Чабаном В.В. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 20 вересня 2021 року о 22 год. 50 хв. в смт. В.Березовиця по вул. Микулинецька транспортним засобом Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, поведінка, що не відповідає дійсності, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 №ARBF-0422 (повірка дійсна до 26 травня 2022 року) та огляду в КНП ТОМЦСНЗ ТОР, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Відповідно до рапорту поліцейського Бойка К., під час несення служби в період часу з 20 год. 00 хв. 20.09.2021 року по 08. год. 00 хв. 21.09.2021 року, в складі екіпажу Юпітер 203, спільно з ОСОБА_3 , по вул. Микулинецька, смт. В.Березовиця Тернопільської області, було виявлено т/з Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який під час виїзду, початком руху, не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку.

Вказав, що при спілкуванні з водієм було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, після чого водієві було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest 6810 чи в медичному закладі та ОСОБА_1 відмовився.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 вересня 2021 року, з якого вбачається, що за результатом огляду у водія працівниками поліції виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає дійсності, порушення мови.

З відеозапису камер поліцейських також вбачається, що ОСОБА_1 , в зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. Останній, на неодноразові запитання чи буде проходити такий огляд, надав відповідь, що він такий огляд проходити не буде.

Відповідно до пункту п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Щодо посилання апелянта на рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2022 року, яким скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у іншій справі, є необґрунтованими, оскільки ці доводи не спростовують склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні і, у межах даної справи, не мають преюдиційного значення.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не вручалось письмового направлення на огляд в медичний заклад, оскільки від такого огляду водій відмовився.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є належним доказом у даній справ, оскільки відеозапис є повним, чітким та відображає обставини, які мають значення для справи.

Щодо посилання апелянта на зауваження ОСОБА_1 , які зазначені у його письмових поясненнях, то вони не знайшли свого підтвердження та суперечать доказам у справі.

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що рапорт поліцейського не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки даний рапорт підтверджується іншими матеріалами справи.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст.ст. 256 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наведеного апелянтом припущення.

Права та обов`язки ОСОБА_1 поліцейський роз`яснив, що стверджує відеозапис з камер поліцейських.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.

За таких обставин, суд повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Сагайдака В.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя