Справа № 357/6619/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2022 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О. О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління ГУ НП в Київській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП у справі відсутній, працюючого начальником сантехнічного направлення в ТОВ «Хозхімсервіс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 175084 від 29.07.2022 року: 29.07.2022 року о 10 год. 30 хв. в м. Узин Білоцерківського району, по вул. Схід 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродня блідість, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду з метою визначення наркотичного сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП заперечив та пояснив суду, що 29.07.2022 він дійсно їхав на автомобілі його знайомого, котрий напередодні попросив ОСОБА_2 завезти його до лікарні у м. Києві. Коли ОСОБА_1 вирушив до м. Києва, по дорозі їх зупинили працівники поліції, котрі перевіривши документи та виявивши, що ОСОБА_1 притягався до відповідальності за правопорушення, пов`язані з обігом наркотичних засобів, почали вказувати нібито ОСОБА_1 має пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 пояснив, що він поспішає до м. Києва в лікарню та вказав, що дійсно раніше він вживав наркотичні речовини, проте давно покинув та перебуває у повністю тверезому стані. Вказане поліцейськими було залишено поза увагою та оскільки ОСОБА_1 повинен був доставити свого знайомого на прийом до лікаря вчасно, тому відмовився від проходження огляду, у зв`язку із чим відносно нього було складено протокол та поліцейські дозволили ОСОБА_1 продовжити рух.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 пройшов лікування від наркотичної залежності та не вживає наркотиків надав суду довідку про пройдене лікування та реабілітацію та негативні результати досліджень на визначення наркотиків.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що дійсно йому потрібно було до лікаря у м. Києві, а оскільки він сам не може керувати власним автомобілем, тому він попросив ОСОБА_1 завезти його. ОСОБА_3 підтвердив, що ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не мав та фактично такі поліцейськими не встановлювались, а підставою для проведення огляду був факт притягнення ОСОБА_1 за правопорушення пов`язані з наркотичними речовинами, а оскільки ОСОБА_3 потрібно було встигнути на прийом до лікаря для отримання необхідних рецептів на ліки, тому ОСОБА_1 й відмовився від проходження огляду та дійсно поліцейські дозволили ОСОБА_1 знову сісти за кермо автомобіля, тому вони попрямували далі в м. Київ.

Поліцейський Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Самусенко А.М., яким було складено даний протокол про адміністративне правопорушення, викликався судом для надання пояснень, однак в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомляв.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , покази свідка ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 175084 від 29.07.2022 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.07.2022, копію постанови від 29.07.2022, довідку від 03.08.2022, відеозаписи, додані до протоколу про адміністративне правопорушення та надані ОСОБА_1 в судовому засіданні довідку та результати досліджень, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається також Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На відеозаписі, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, відображено дату «2008/03/30», час «21 год. 38» та на зазначеному відео зафіксовано перебування ОСОБА_1 разом із свідком ОСОБА_3 біля паркану, та під час спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 повідомив, що не буде проходити огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

При цьому суд бере до уваги вимоги п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року, які регламентують, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, визначає, що:

1. Відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

2. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

З наведено слідує, що матеріали справи повинні були б містити відеозаписи, на яких зафіксовані всі обставини події, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення та обставини фіксування адміністративного правопорушення, проте з незрозумілих причин таких відеоматеріалів до матеріалів справи додано не було. Слід вказати, що наданий суду відеозапис містить дату та час, який не відповідає, тому, який викладений у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписах не міститься ані підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ані наявність самого автомобіля. Будь-яких інших відеозаписів з нагрудної камери поліцейського до матеріалів даної справи долучено не було.

При цьому слід звернути увагу, що відповідно до положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Суддя зауважує також, що протокол про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, який містить фабулу інкримінованого правопорушення, яка підлягає доказуванню, та на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд вказує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Суддя також зазначає, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення та притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Враховуючи ті обставини, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського відображає іншу дату та час ніж зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, даний відеозапис не відображає всіх обставин події, про які вказано у протоколі, зокрема й не міститить відомостей про складання процесуальних докіменітів поліцейським, опитування свідків, тощо, що свідчить про той факт, що в порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, мало місце умисного вимкнення працівником поліції портативного відеореєстратора, тому суд не може прийняти у якості належного та допустимого доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

З пункту 2 Порядку слідує, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Таким чином, відповідно до положень законодавчо врегульованого порядку проведення медичного огляду підставою для його проведення мають бути обґрунтовані підстави вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, становить небезпеку для дорожнього руху і оточення через перебування у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто лише очевидні ознаки сп`яніння, які у сукупності з констатацією відмови від проходження огляду є підставою для кваліфікації дій особи за ознаками відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Тому суддя враховує ту обставину, що такий огляд має проводитися за наявності очевидних ознак сп`яніння.

Доводи ОСОБА_4 вказують, що у працівників поліції були відсутні підстави для направлення його на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки останній досить тривалий час взагалі не вживає наркотичних засобів та пройшов відповідне лікування та реабілітацію, а підставою для направлення на проходження огляду стали ті факти, що в минулому ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за правопорушення пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів.

За відсутності належних відеозаписів з нагрудної камери поліцейського з яких суддя мав би можливість перевірити чи спростувати наявність достатніх підстав (ознак сп`яніння), у відповідності ст.62 Конституції України, суддя приймає зазначені доводи ОСОБА_1 та приходить до висновку про порушення працівниками поліції встановленого законом порядку.

Вказані обставини дають суду підстави прийняти доводи ОСОБА_1 , що він 29.07.2022 о 10 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом перебував у тверезому стані, а відтак і не мав будь-яких ознак сп`яніння та відсутність підстав для направлення його на огляд з метою виявлення стану сп`яніння.

Також слід вказати, що вимоги ч.1 ст. 266 КУпАП вказують, що водій транспортного засобу у якого наявні ознаки сп`яніння підлягає відстороненню працівником поліції від керування транспортним засобом.

Надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 свідчать, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем та після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було дозволено продовжити керувати транспортним засобом, тому він та ОСОБА_3 поїхали далі до м. Києва.

Надані суду матеріали даної справи не містять будь-яких документів чи інших доказів того, що ОСОБА_1 в дійсності було відсторонено від керування транспортним засобом, що в свою чергу підтверджує пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Вказане свідчить про відсутність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , відсутність законних підстав для направлення його на проходження огляду та формальність даного провадження.

Згідно із ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Вирішуючи справу, суд враховує, що лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання, висування ж вимоги, що не продиктована об`єктивними передумовами і наповнена лише формальним змістом, не є підставою для її виконання за рахунок шкоди для особистих інтересів особи.

Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини. Тому відсутність підстав для проведення огляду у сукупності з поважними причинами відмови від проведення такого огляду, свідчить про законність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та про відсутність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ