Справа № 595/726/22
Провадження № 3/595/401/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2022 м. Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Созанська Л.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли із відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2022 року о 17 год 20 хв на автодорозі Соколів Русилів по вул. Центральна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, порушення мови, порушення координації руху). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозв`язку, а саме бодікамеру, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 08 липня 2022 року він разом із сусідом чистили криницю у нього вдома. Дружина ОСОБА_1 приготувала обід, вони з сусідом пообідали, та під час обіду ОСОБА_1 випив пляшку пива. Під час того, як вони обідали, сусід ОСОБА_2 подавився їжею, почав задихатися. Його стан здоров`я погіршувався. Прибігли інші сусіди, однак через поганий мобільний зв`язок вони не могли викликати швидку. Також у селі не виявилося водіїв, які б могли відвезти ОСОБА_2 до лікарні, тому ОСОБА_1 вирішив сісти за кермо. Їдучи по польовій дорозі, він був зупинений працівниками поліції. ОСОБА_1 зазначає, що діяв в умовах крайньої необхідності з метою попередження заподіяння істотної шкоди здоров`ю та збереження життя ОСОБА_2 .

Захисник особи, що притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвокат Пасічник А.З. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку з вчиненням дії керуванням ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, оскільки ОСОБА_1 діяв з метою збереження життя та здоров`я ОСОБА_2 , який потребував негайної медичної допомоги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що він є односельчанином ОСОБА_3 . Також він є онкохворим, дихає за допомогою трубки, яка встановлена у горлі. 08 липня 2022 року свідок допомагав ОСОБА_1 чистити криницю, після чого вони сіли обідати. Під час їжі свідок подавився і почав задихатися. У зв`язку з відсутністю зв`язку та жителів села-водіїв, які б могли його відвести до лікарні, ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля, однак був зупинений працівниками поліції. Якби в той день свідку не було надано вчасно медичної допомоги, то його стан міг стати критичним.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона є дружиною особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 08 липня 2022 року до неї з чоловіком прийшли чистити криницю. Свідок приготувала обід, її чоловік з товаришем пообідали, випили по 0,5 л пива. Під час їжі ОСОБА_2 стало погано, він почав задихатися. Оскільки до швидкої допомоги не могли додзвонитися через поганий мобільний зв`язок, а односельців, які б могли відвести ОСОБА_2 в лікарню не було, чоловік сів за кермо автомобіля. В ОСОБА_4 є посвідчення водія, однак протягом останніх трьох-чотирьох років вона не кермувала автомобілем, тому побоялася їхати в той день за кермом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона є сусідкою ОСОБА_1 08 липня 2022 року, почувши крики про допомогу, прийшла до сусідів та побачила, що ОСОБА_2 , який є хворим, задихається. Вони намагалися викликати швидку допомогу, проте їм не вдавалося це зробити. В селі є мало людей, не було кого покликати на допомогу, тому ОСОБА_1 сів за кермо, щоб відвезти ОСОБА_2 в лікарню.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , а свідок ОСОБА_2 є братом її чоловіка. 08 липня 2022 року ОСОБА_2 стало погано, вони почали викликати швидку, однак не могли викликати, так як лінія постійно була зайнята. На карету швидкої потрібно було чекати довго, оскільки від будинку ОСОБА_1 до лікарні орієнтовно 6 км, тому ОСОБА_1 вирішив самостійно відвезти ОСОБА_6 до лікарні. По зовнішньому стану ОСОБА_1 не виглядав таким, що вживав спиртні напої.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що він є сусідом ОСОБА_1 08 липня 2022 року був вдома, почув крики, побачив на подвір`ї в ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , який задихався. Жінки, що знаходилися на подвір`ї, намагалися викликати швидку допомогу, потім ОСОБА_1 сів за кермо, щоб завести на своєму автомобілі ОСОБА_2 до лікарні. ОСОБА_7 їхав разом з ними, ознак сп`яніння в ОСОБА_1 не було. По дорозі ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, яким вони пояснили, що везуть ОСОБА_2 в лікарню. Раніше ОСОБА_1 працював водієм швидкої допомоги. Їхнє село маленьке, багато чоловіків виїхало, а свідок не керує автомобілем через проблеми із зором, тому з метою рятування ОСОБА_2 , ОСОБА_1 змушений був сісти за кермо.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Пасічника А.З., покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП України).

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується даними, що містяться в наступних документах:

- протоколі про вчинення адміністративного правопорушення БР № 021654 від 08 липня 2022 року;

- рапорті ст. інспектора - чергового відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Свистуна І.В. від 08 липня 2022 року;

- відеозаписами, долученими до матеріалів справи, з яких слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції. Водій визнав, що перед тим, як сісти за кермо, вживав пиво, однак сів за кермо транспортного засобу для того, щоб завести ОСОБА_2 , який задихається, до лікарні. Працівниками поліції було запропоновано викликати швидку медичну допомогу для ОСОБА_2 , який вийшов з автомобіля, та пішов у невідомому напрямку. Від пропозиції поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо тверджень ОСОБА_1 та його захисника Пасічника А.З. про те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, то суд не приймає їх до уваги з огляду на наступне.

Керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Сідаючи за кермо після вживання спиртних напоїв, ОСОБА_1 поставив у небезпеку кожного потенційного учасника дорожнього руху, а також інших людей, які знаходились в автомобілі та могли перебувати поряд з проїжджою частиною по напрямку руху його автомобіля.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

У діях ОСОБА_1 відсутня співмірність шкоди, яку було відвернено, та заподіяння шкоди охоронюваним законом інтересам, оскільки небезпека могла бути усунена іншими засобами, а саме шляхом виклику швидкої медичної допомоги чи залученням тверезого водія, тому суд не вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оскільки його протиправні дії не були вчинені у стані крайньої необхідності.

Вказана позиція суду узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у справі № 686/5225/17, згідно якої інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин,є гарантією правового захисту людини,що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Доводів щодо того, для усунення якої саме небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, і яким чином, на його думку, ця небезпека могла бути усунута внаслідок його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ні захисник, ні ОСОБА_1 не вказали.

Покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 суд відхиляє, оскільки їхні показання мають на меті уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, та не узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема із відеозаписом, на якому ОСОБА_1 під час розмови з працівниками поліції зазначає, що до нього прийшов ОСОБА_2 та попросив відвезти його у сусіднє село. Окрім цього в показах свідків містяться розбіжності, одні свідки пояснювали, що не могли викликати карету швидкої допомоги, так як не було зв`язку (в селі погане покриття мобільного зв`язку), інші лінія 103 була зайнятою. Також на відеозаписі зафіксовано, як після зупинки автомобіля ОСОБА_1 свідок ОСОБА_2 вийшов із заднього сидіння, та пішов у невідомому напрямку. Ні ОСОБА_1 , ні свідок ОСОБА_7 , який був присутній на місці, не просили працівників поліції викликати швидку допомогу чи завезти ОСОБА_2 у лікарню.

Крім цього, ні ОСОБА_1 , ні його захисником не надано суду підтвердження того, що в день складення протоколу 08 липня 2022 року, чи пізніше, ОСОБА_2 звертався до медичного закладу за медичною допомогою або ж були здійснені виклики швидкої допомоги до ОСОБА_2 з приводу проблем із диханням, які виникли за обставин, зазначених ОСОБА_1 та свідками в судовому засіданні.

Згідно із ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як слідує з довідки, виданої начальником відділення поліції № 2 (м. Бучач) ГУНП в Тернопільській області, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , згідно ІПНП отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 10 грудня 2016 року.

Дослідивши в сукупності всі обставини по справі, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням прав керування транспортними засобами, що сприятиме його вихованню та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

У відповідності до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 17, 18, 33, 40-1, ст. 130 ч. 1, 251, 252, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л. І. Созанська