КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 33/824/291/2022
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 травня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Такташова О.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суддіДарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Як встановлено постановою судді, 28.06.2021 року близько 13 годин 20 хвилин, в м. Києві, по вул. Є. Чавдар, біля буд. № 38-б, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (погана реакція зіниць на світло, блідість шкірного покриву обличчя). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року у справі № 753/14797/21, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, передбачених статтями 245, 251, 252, 266, 280 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, Порядку направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, без з`ясування всіх обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вважає апелянт, висновок суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам, так як при розгляді справи, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки та залишив поза своєю увагою те, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу чи безпосередньо рухався на ньому.

Зокрема, як вказує апелянт, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він начебто відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, проте вимога поліцейського не мала нічого спільного з проходженням в установленому порядку медичного огляду, так як в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, а в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дії водія щодо ухилення від огляду, що свідчить про те, що поліцейський в установленому законом порядку не направляв водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП.

Крім того, вказує апелянт, єдиним дослідженим доказом по справі був відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, який є додатком до протоколу, складеним з численними порушеннями Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів та КУпАП, оскільки сам відеозапис не містить вимоги пройти на місці з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, та не містить направлення на проходження медичного огляду у лікаря-нарколога, і у відео відсутній факт ознайомлення поліцейськими водія з його правами та обов`язками.

Зазначає апелянт і про те, що його, як водія не було відсторонено від керування, у що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені порушення з боку працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Такташова О.Я.,який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи поданої ним апеляційної скарги вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 137190 від 28 червня 2021 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора № АА 00830 працівника патрульної поліції, яким підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, який розглядав дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з вимогами, передбаченими п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У зв`язку з цим, приймаючи до уваги встановлений та зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я поліцейський, у відповідності до вимог п. 6 Розділу ІХ Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому зазначив ознаки наркотичного сп'яніння та дії водія щодо ухилення від проходження огляду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення встановленого законом порядку проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння та складання відповідного протоколу.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд залишив поза своєю увагою те, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу чи безпосередньо рухався на ньому, оскільки, як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи в суді, останній не заперечував факту керування транспортним засобом та його зупинки працівниками патрульної поліції.

Безпідставними слід визнати також твердження апелянта про те, що його було зупинено без передбачених законом причин, а також про те, що його не відсторонили від подальшого керування транспортним засобом, оскільки, як обґрунтовано зазначено в оскаржуваній постанові, вказані обставини, навіть якщо припустити, що вони дійсно мали місце, не впливали, а ні на його обов`язок пройтив установленому порядку, на вимогу поліцейського, медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а ні на його відповідальність у разі відмови від проходження такого огляду.

Що ж стосується інших доводів, на які ОСОБА_1 посилається у своїй скарзі, то вони не можуть служити підставами для висновку про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки висновок про це судді ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та доказах, які не викликають сумнівів у своїй достовірності.

З огляду на вищенаведене, перевіривши наявні у справі докази, вважаю, що доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не спростовують правильності та законності постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року, а тому не можуть бути визнані обґрунтованими та служити законними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Домарєв О.В.