Провадження № 3/686/5843/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Баєв С.М., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кузняка А.А., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 16.09.2022 року о 19 год. 21 хв. у м. Хмельницькому по вул. Гетьмана Мазепи, 6/1, керував автомобілем «NISSAN E-NV 200», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, який встановлений під відеозапис за допомогою приладу «Драгер».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що він дійсно напередодні вживав алкоголь, однак у вказані в протоколі час та місці транспортним засобом не керував. В протоколі не зазначено, які саме ознаки сп`яніння у нього були. До матеріалів справи приєднано декілька окремих відеозаписів, з яких не видно, що він керує транспортним засобом. Поліцейськими не з`ясовано, хто саме управляв автомобілем. Він та інші особи, що перебували в автомобілі зазначали, що водієм являється ОСОБА_2 , однак правоохоронці їх пояснення до уваги не взяли. Оскільки відеофіксація не здійснювалась безперервно, такі пояснення відсутні на відеозаписах. До матеріалів долучена нарізка окремих відеофайлів. Вважає себе невинуватим у вчиненні правопорушення, оскільки під час інциденту автомобілем не керував.

ОСОБА_1 і його захисник посилаючись на наведені вище обставини, просили закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КпАП України зокрема передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, для кваліфікації діяння за даною нормою слід встановити, що особа керувала транспортним засобом.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному Законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Належних, допустимих та достовірних доказів, які з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, в матеріалах справі немає, не встановлені такі і судом.

Як слідує з пояснень ОСОБА_1 та показань допитаного в суді свідка ОСОБА_2 , керував автомобілем саме останній. При перегляді в судовому засіданні відеозапису, факт керування ОСОБА_1 автомобілем не встановлений. На ньому зафіксований рух автомобіля, після чого він зникає з поля зору, а в подальшому знаходиться в нерухомому стані. Надалі поліцейські спілкуються з ОСОБА_1 , який знаходився в транспортному засобі. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в суді повідомили, що управляв автомобілем ОСОБА_2 й після його зупинки, ОСОБА_1 сів на місце водія. Доказів, які б спростовували такі твердження, не надано. Відеозаписом та письмовими матеріалами не підтверджені дані, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Працівник патрульної поліції ОСОБА_3 не заперечив, що в автомобілі окрім ОСОБА_1 , знаходився зокрема і ОСОБА_2 . Протокол складений на ОСОБА_1 , оскільки останній перебував за кермом. Відеофіксація загалом здійснювалась фрагментально, оскільки існував ризик розрядки реєстратора. Безперервний відеозапис проводився в частині оформлення матеріалів.

Статтею 266 КпАП України встановлений порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, згідно якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У відповідності до пунктів 5, 6 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

При перегляді долученого працівниками поліції відеозапису встановлено, що відеозйомка велась з перервами, фрагментально. На записах немає доказів керування автомобілем саме ОСОБА_1 . Отже твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності про те, що водієм фактично був ОСОБА_2 , не спростовані.

Свідки під час огляду поліцейськими не залучались.

Згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Оцінюючи встановлені обставини суд приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_1 порушення п. 2.9А Правил дорожнього руху не доведено, а тому провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КпАП України,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду