Справа № 461/1784/22 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/583/22 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Петришина Віктора Михайловича, представника Львівської митниці Держмитслужби Сліпенка Сергія Володимировича, розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Петришина Віктора Михайловича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товару 304 339, 59 грн.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0244/20900/22 від 06.02.2022 - конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України в розмірі 496,20 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці держмитслужби ДМС України витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 1204,15 грн.

Відповідно до постанови, 06 лютого 2022 року близько 12 годин 00 хвилин в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «червоний коридор» (вантажний напрямок) пункту пропуску „Краковець Корчова Львівської заїхав транспортний засіб марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки «SCHWARZMULLER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням гр. України ОСОБА_1 , який переміщував згідно поданих товаросупровідних документів CMR №0291-2022 від 03.02.2022 та Faktura №262455710/Р від 03.02.2022 міжнародне вантажне відправлення «товари побуту». Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування або товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем №128», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в салоні транспортного засобу (без ознак приховування) було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: запчастини до автомобіля, загальною кількістю 301 штука (згідно опису). Про наявність товару гр. ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, проте після огляду визнав, що він його переміщував. Товари перевищували неоподатковану норму були пропущені на митну територію України.

На постанову судді захисник адвокат Петришин Віктор Михайлович подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Вилучений товар, згідно протоколу про порушення митних правил № 0244/20900/22 від 06.02.2022 повернути ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, без належного з`ясування всіх обставин справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 товар не приховував, добровільно обрав смугу руху червоний коридор, доступ до виявленого товару нічим не утруднювався, що свідчить про відсутність умислу недекларування товару, а тому в його діях відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого йому правопорушення, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України.

Вказує про те, що вилучений згідно протоколу про порушення митних правил товар не належить ОСОБА_1 , що вбачається із його письмових пояснень від 06.02.2022.

Також вказує, що вилучений у справі товар ввозився з-за кордону в Україну (Республіка Польща), проте, для визначення вартості товару експертом використовувались національні інтернет сайти. Таким чином вартість визначалась на підставі цін внутрішнього ринку, а не рівни світових цін.

Звертає увагу на те, що у висновку не вказано з якими саме об`єктами було здійснено порівняння товарів, щодо яких здійснено експертизу, не долучено будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваними товарами, при цьому інтернет-рссурси з яких взято вартість товарів, не містять посилань на конкретні товари.

Крім цього, зазначає, що при визначенні вартості не враховувалась якість товару, робочий стан товару не досліджувався, що суттєво впливає на вартість такого.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що вилучений товар відповідає критеріям нового товару. Вказані обставини не досліджувалися в ході здійснення провадження, а митним органом для проведення експертизи ставилося питання визначення лише ціни вказаного товару.

Зазначає, що всупереч п. 4.12 Інструкції, у висновку експерта відсутні дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи. Тому такий висновок слід визнати недопустимим доказом.

Також зазначає, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, що є обставиною, що пом`якшують відповідальність порушника за вчинене правопорушення, має на утриманні 2 малолітніх дітей, однак суд першої інстанції ці обставини залишив без уваги.

Вважає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 умисних протиправних, винних дій, оскільки даних про те, що він в порушення вимог чинного законодавства, умисно не зазначив у митній декларації переміщуваний товар, немає. 'Так само як і не встановлено, що вартість переміщуваного товару перевищувала норму, визначену статтею 374 Митного кодексу України.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини своєї неявки останній суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Однак, неявка особи у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи. Окрім цього, захисник не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Петришина В.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, думку представника митниці Сліпенка С.В., який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також; з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 495 МК України встановлено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція статті 472 МК України передбачає відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

З врахуванням вивчених матеріалів справи, перевірених доводів апеляційної скарги, вбачається, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не в повній мірі перевірено об`єктивність та повноту провадження у справі, а його висновок про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України є передчасним, оскільки здійснений на підставі неповно зібраних матеріалів справи.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті до якої притягується, особа за порушення митних правил. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Таким чином, основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, які підлягають обов`язковому декларуванню. Згідно зі ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом учинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка полягає в незаявленні за встановленою формою точних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби, що підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів і предметів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення.

Нормами ст.10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Оскільки ОСОБА_1 товар не приховував, добровільно обрав смугу червоний коридор, доступ до виявленого товару нічим не утруднювався, що свідчить про відсутність умислу недекларування товару.

Так, до суду апеляційної інстанції захисником адвокатом Петришином В.М. було долучено оригінали рахунків фактури № 00092/RZ/2022, № 00093/RZ/2022, з належним чином завіреним перекладом, якими підтверджується, що ОСОБА_1 придбав вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0244/20900/22 від 06.02.2022 товар за суму 1505 злотих, що є еквівалентним сумі 333 євро. Отже, згідно з долученими апелянтом документів загальна вартість товарів, яку ОСОБА_1 переміщав через кордон 06.02.2022 становить 333 євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Враховуючи наведене, для виникнення у особи обов`язку декларувати товар, що ввозиться нею на митну територію України, необхідним є дотримання таких умов: вартість товару повинна перевищувати еквівалент 500 євро; сумарна вага товару повинна перевищувати 50 кг.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи висновку експертизи щодо вартості товару від 24.02.2022 № -0140, загальна вартість товарів, зазначених у постанові про призначення товарознавчої експертизи від 14.02.2022 в справі про порушення митних правил № 0244/20900/21, станом на 06.02.2022, становить 304 339,59 грн.

У висновку експертизи вказано, що об`єктом експертизи є запасні частини до колісних транспортних засобів, в асортименті. Однак у висновку експертизи не було вказано те, з якими саме об`єктами було здійснено порівняння товарів щодо яких здійснено експертизу, до такого ж до висновку не додано будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром, оскільки об`єктом експертизи є товари, які були у використанні, а інтернет-ресурси з яких взято вартість товарів містять лише загальне посилання на сайти, а не на конкретні товари. Висновок експертизи містить лише загальне посилання на методи експертизи, а конкретного їх опису застосування до конкретної ситуації надано не було.

Відповідно до ч. 5 ст. 515 МКУкраїни, висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявний в матеріалах справи висновок не є належним та допустимим доказом, яким підтверджується факт того, що вартість вилучених товарів перевищує 500 євро.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів в тому числі є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа(якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рахунків фактури № 00092/RZ/2022, № 00093/RZ/2022, якими підтверджується, що ОСОБА_1 придбав вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0244/20900/22 від 06.02.2022 товар за суму 1505 злотих, що є еквівалентним сумі 333 євро. Найменування та кількість товарів відповідає тим, що були вилучені згідно з протоколом про порушення митних правил № 0244/20900/22 від 06.02.2022.

Таким чином, загальна вартість товарів, яку ОСОБА_1 переміщував через кордон 06.02.2022, становить 333 євро.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що в ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 374 МК України, не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, оскільки вартість товару не перевищувала еквівалент 500 євро.

Крім того, митним органом не встановлена вага переміщуваного ОСОБА_1 товару, що має суттєве значення для встановлення наявності чи відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

При прийнятті остаточного рішення по цій справі апеляційним судом взято до уваги зазначене вище з врахуванням обставин, встановлених безпосередньо в суді апеляційної інстанції, зокрема те, що вартість вилучених у даній справі товарів на момент їх ввезення не перевищувала еквівалент 500 євро, що свідчить про відсутність предмета порушення митних правил.

Виходячи з наведеного, апеляційним судом встановлено те, що протокол про порушення митних правил № 0244/20900/22 від 06.02.2022 не відповідає доказам, що містяться в матеріалах справи, як наслідок не відповідає фактичним обставинам справи, і не може вважатися належним та допустимим доказом в цій справі.

Підсумовуючи викладене на підставі дослідження доказів у справі, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована.

Відповідно до ч. 3 ст. 528 МК України у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження закриттю, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення про повернення товарів, вилучених митним органом під час складення протоколу про порушення митних правил.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року слід скасувати, а провадження у справі про порушення митних правил ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 , вважає за необхідне повернути товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 0244/20900/22, 06.02.2022 ОСОБА_1 без стягнення витрат митниці за зберігання цього товару.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Петришина Віктора Михайловича задоволити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі № 461/1784/22 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 0244/20900/22 від 06.02.2022 товар повернути ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич