Справа № 303/5532/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
20.06.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 (чотириста двадцять грн сорок коп) грн.
Згідно постанови, 18 вересня 2020 року о 02 годині 20 хвилин ОСОБА_1 на автодорозі Н-09 «Мукачево-Рогатин» 9 км с. Лалово Мукачівського району керував автомобілем марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив приписи передбачені п. 2.5. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, тому має бути скасована. Зазначає, що 18.09.2020 його було зупинено два рази по одній дорозі різними смугами, про що свідчить постанова серії ДПО18 №609800 від 18.09.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 121, КУпАП. Під час першої зупинки його було направлено до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння. Висновок на стан алкогольного сп`яніння показав відсутність алкогольного сп`яніння. Після того через 5 км. його зупинили знову, він показав патрульним постанови і сказав про те, що щойно проходив огляд на стан сп`яніння. Однак, відносно нього було складено протокол, після чого його відпустили. Вказує і на те, що про час та місце розгляду справи йому не було відомо, жодних викликів йому не надходило. Зазначає, що копію оскаржуваної постанови ним отримано 22 жовтня 2020 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, яким її надіслано, та отримано ним 26 жовтня 2020 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. .
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого, беручи до уваги положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що апелянт належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак від ОСОБА_1 до суду не надходило жодних клопотань про відкладення судового засідання на інший день чи заяв про розгляд справи за його участі. Водночас, вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує і те, що судові засідання неодноразово відкладались: 18.12.2020, 27.05.2021, 20.01.2022 за заявами ОСОБА_1 . Окрім того, береться до уваги і той факт, що ОСОБА_1 жодного разу не з`явився на розгляд справи, а також те, що справа має бути розглянута у розумні строки.
При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення апеляційний суд бере до уваги таке.
Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що у провадженні Іршавського районного суду перебуває щодо нього справа про адміністративне правопорушення. При цьому, апелянта повідомлено про те, що справа розглядатиметься в Іршавському районному суді 16 жовтня 2020 року. Водночас, з оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 до суду не з`явився, жодних заяв та клопотань про відкладення судового засідання на інший день не подавав, і при цьому, копію оскаржуваного судового рішення йому направлено у встановлений законом триденний строк, однак, копію судового рішення від 16.10.2020 апелянт отримав лише 28.10.2020. Тому, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови був пропущений через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк з наведенням у ній мотивів та підстав для скасування судового рішення.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є правильним.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299632, 18 вересня 2020 року, о 02 годині 20 хвилин, на автодорозі Н-09 «Мукачево-Рогатин» 9 км, с. Лалово, Мукачівського району, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2. 5 ПДР. ОСОБА_1 своїми підписами засвідчив, що зі змістом протоколу він ознайомлений, копію його отримав, відомості щодо його особи правильні.
Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджено поясненнями свідків громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які своїми підписами засвідчили, що у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку (а. с. 2, 3).
Розпискою ОСОБА_1 підтверджується, що він зобов`язується залишити свій транспортний засіб марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак « НОМЕР_1 », на автодорозі Н-09 «Мукачево-Рогатин» 9 км, с. Лалово, Мукачівського району (а. с. 4).
З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №609800 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень (а. с. 5).
Довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 13.02.2001.
Відповідно до довідки, сформованої на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України, ОСОБА_1 відповідно до постанови Іршавського районного суду Закарпатської області від 21.04.2020 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
У матеріалах справи міститься відеозапис з місця події, з якого убачається, що у зв`язку з наявністю ознак наркотичного сп`яніння на пропозицію працівників поліції пройти освідування водій ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою у присутності двох свідків та не заперечував щодо оформлення відносно нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
Вищезазначені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні ним передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду апеляційної скарги судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Шимон С. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги і будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час оформлення щодо нього матеріалів адміністративного правопорушення, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Отже, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський при виконанні своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість свідків громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які своїми підписами засвідчили, що у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги і на такі не вказується в апеляційній скарзі.
Доводи апелянта про те, що розглянувши справу без його участі, місцевий суд позбавив ОСОБА_1 права на захист, апеляційний суд відхиляє і звертає увагу на те, що факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом враховано як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. При цьому, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.
При оцінці тверджень ОСОБА_1 про те, що поліцейські безпідставно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, оскільки у той же день -18.09.2020, під час першої зупинки автомобіля ОСОБА_1 на нього склали постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст.126, ч. 2 ст. 121 КУпАП, відтак ОСОБА_1 направлено до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння, результат якого виявився негативним, - апеляційний суд вказані доводи вважає такими, що жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про нібито необґрунтованість та незаконність дій поліцейський відносно водія ОСОБА_1 , - апеляційний суд вважає суб`єктивною оцінкою вчинюваних на місці події дій поліцейським, і вважає, що висновки суду першої інстанції про дотримання працівниками поліції при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення приписів Інструкції є правильними та обґрунтованими.
Відповідно до п. п. 2,3 Розділу ІІ Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у працівників поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 на момент зупинки поліцейськими транспортного засобу, мав зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагували на світло, виражене тремтіння пальців рук. Жодних доказів про те, що поліцейськими були порушені приписи ст. 266 КУпАП та вимоги Інструкції у матеріалах справи немає, відомості про існування таких також відсутні.
Не бере до уваги апеляційний суд твердження апелянта і про те, що працівники поліції у день складання протоколу уже зупиняли автомобіль ОСОБА_1 та направляли його на проходження огляду з метою визначення стану наркотичного сп`яніння, тому повторність їх дій є неправомірною. Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд вважає правильними та обґрунтованими висновки місцевого суду щодо того, що проходження особою, на вимогу поліцейського, огляду на стан сп`яніння та керування транспортним засобом у стані сп`яніння, жодним чином не пов`язане з причиною зупинки транспортного засобу під її керуванням. До того ж, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 дії поліцейських не оспорювались, що підтверджується відсутністю відповідних відомостей у матеріалах справи. При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що факт керуванням транспортним засобом ОСОБА_1 у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці не оспорюється.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
На підставі вищезазначеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення щодо нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Враховуючи те, що участі у розгляді справи місцевим судом ОСОБА_1 не брав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а також те, що на розгляд апеляційної скарги він також не з`явився, - апелянт позбавив себе можливості надати будь-які докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростуванні висновків місцевого суду.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван Стан