Справа № 355/1108/22
Провадження № 3/355/1022/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року Суддя Баришівського районного суду Київської області Червонописький В..,, розглянувши матеріали, які надійшли з Головного Управління ДПС в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , за ст. 155-1 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається із протоколу про адміністративне праворушення №12/10-36-07-03 від 04.10.2022 року, що надійшли на адресу суду встановлено, ОСОБА_1 працюючої касиром магазину ТОВ «РУШ» 04.10.2022 року об 11 год. 50 хв. порушила порядок проведення розрахунків, а саме: не здійснено зберігання в господарській одиниці останньої використаної книги ОРО, а також встановлено ненадання особі яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, при отриманні товарів, в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій або електронній формі не забезпечила зберігання в господарській одиниці останньої використаної книги ОРО, встановлено ненадання особі, яка отримує або повертає товар отримує послугу або відмовляється від неї при отримання товарів в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій або електронній форми відповідно до акту фактичної перевірки (бланк №002604), чим порушено п. 2,6 ст. 3 ЗУ «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року зі змінами та доповненнями.

До початку судового засідання ОСОБА_1 подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій заперечила свою провину, а також підтримала клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення подане нею 25.10.2022 року, оскільки вважає, що в її діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення.

Дослідивши клопотання про закриття провадження по справі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до них матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Практика Європейського суду з прав людини поширює стандарти, установлені Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02). «Малофєєва проти Росії» ("Malofeyeva v. Russia", заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia", рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08)) наголошується на тому, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певна особа має доводити в суді, а також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки в такий спосіб неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до п. 6 ч. З ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: забезпечувати зберігання (у разі використання) використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення.

Указом президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан. За для збереження використаних книг ОРО під час дії воєнного стану та у зв`язку з активними бойовими діями саме у Київській області, останні були передані на зберігання до центрального офісу TOB «РУШ» в м. Дніпро, вул. Антоновича, 6. Під час перевірки, державному інспектору було запропоновано надіслати книгу ОРО для перевірки з центрального офісу, на що вони відмовились.

Відповідно до п. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Так, на магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою смт. Баришівка, вул. Центральна, 10А/2 встановлено два РРО, один класичний РРО, який створює розрахункові документи у паперовій форми, другий програмний РРО, який створює розрахункові документи у електронній формі. Перед проведенням перевірки державним інспектором було здійснено покупку та розрахунки було проведено через програмний РРО. ОСОБА_1 повідомила покупцю, що даний РРО програмний та створює розрахункові документи у електронній формі та розрахунковий документ буде надіслано у чат-бот у вайбері. Оскільки у державного інспектора не було чат боту, то йому було продемонстровано розрахунковий документ на моніторі касира, який можна було сфотографувати, а також було надано для зчитування QR-код, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, відповідно до вимог законодавства. Крім того, усі розрахункові документи створені у будь-якому вигляді (чи у паперовому чи у електронному) автоматично реєструються у ДФС, тобто їх завжди можна перевірити за фіскальним номером.

Отже, враховуючи вищевказане, вважаю, ОСОБА_1 , як касир магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », жодним чином не порушила вимоги п. 2 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», як про те зазначив державний інспектор у протоколі не надавши при цьому жодного доказу про вказане порушення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За вищевикладених обставин суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 155-1, ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду Т. В. Чальцева