КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

24 червня 2022 року м. Київ

Справа №757/2589/21-п

Апеляційне провадження №33/824/1686/2022

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Соколової В.В., вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року за матеріалами, які надійшли від Управління патрульної поліції у місті Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживаю за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454, 00 грн.

Не погодився із вказаною постановою суду ОСОБА_1 , 03 червня 2022 року ним до суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 27 травня 2022 року, коли прибув до суду отримати постанову про закриття справи по строку. Зазначає, що справа була розглянута за його відсутності попри вимоги ст. 268 КУпАП, що є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження та скасування постанови з постановленням нової.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена Печерським районним судом м. Києва 22 лютого 2021 року за відсутності ОСОБА_1 ..

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що останній був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції. Зокрема, 03 грудня 2021 року ним було направлено на електронну адресу суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Згідно розписки, яка міститься у вказаній заяві, ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та вказав, що копії відео не потребує /а.с.12/. Також 20 лютого 2021 року ОСОБА_1 на електронну адресу суду було направлено заяву про усунення перешкод в доступі до правосуддя, в якій останній, зокрема просив скопіювати вміст оптичного диска та відкласти розгляд справи, не менше ніж на 7 днів, для ознайомлення із вмістом диску /а.с. 18-20/. Вказана заява була отримана суддею першої інстанції 23 лютого 2021 року, тобто після судового засідання призначеного та проведеного 22 лютого 2021 року.

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувану постанову судом першої інстанції було надіслано судом: 29.03.2021, зареєстровано: 30.03.2021, оприлюднено: 30.03.2021.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 було подано до суду першої інстанції 03 червня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, та про розгляд справи в Печерському районному суді м. Києва, про призначені судом першої інстанції засідання, а тому повинен був цікавився рухом справи, зокрема, брати участь в судових засіданнях, та подати заяву про отримання копії постанови за результатами розгляду до суду першої інстанції, однак тривалий час не цікавився її перебігом та результатом розгляду. Так, з моменту винесення судом першої інстанції оскаржуваної постанови до моменту подання ОСОБА_1 апеляційної скарги минуло більше року.

В суді апеляційної інстанції при дослідженні підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що перешкоджало йому ознайомитись з результатами розгляду справи по суті та оскаржити судове рішення суду першої інстанції від 22 лютого 2021 року протягом строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку не є поважними, тобто такими, що об'єктивно перешкоджали йому подати апеляційну скаргу своєчасно.

Таким чином, ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року, апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.