ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/627/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Ізай Р.О.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 13 серпня 2022 року о 08 год. 31 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz 300, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 №ARLM 0307 (повірка дійсна до 20.05.2023) та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водій відмовився в категоричній формі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, 13 серпня 2022 року о 08 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz300, д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору, гучномовця не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 , в смт. Велика Березовиця, вул. Польова,42 (шляхом утворення штучного затору). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вказує на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, оскільки вважає, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вважає, що ухвалене відносно нього рішення не узгоджується з визначенням законності.

Вважає, що судом неправильно встановлено, що від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора та огляду в медичному закладі водій відмовився.

В обґрунтування цих доводів посилається на матеріали відеозапису, які, на думку апелянта, спростовують факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вважає, що обвинувачення у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, базується виключно на припущеннях, а суд перебрав на себе роль обвинувача, чим порушив принцип безсторонності.

Твердження суду відносно обставин, які суд вважає встановленими щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, а також відмови від проходження огляду на стан сп`яніння апелянт вважає суперечливими.

Звертає увагу, що в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вказана година 08 год. 45 хв. 13.03.2022 року, хоча в цей час направлення ще не було виписано. В цьому ж направленні не зазначено серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення, а також вказано особу ОСОБА_2 , яка доставляла ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, хоча насправді цього не було.

Просить врахувати, що поліцейський ОСОБА_2 не забезпечив проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я, а натомість вніс неправдиві відомості про доставку особи у медичний заклад.

Аналізуючи докази, які суд навів в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, стверджує, що від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся.

Просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.130 ч.1, 122-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки оскаржувану ним постанову суду першої інстанції його адвокат отримав 28 жовтня .2022 року, а апеляційну скаргу підготував та надіслав 04 листопада 2022 року.

Заслухавши адвоката Ізай Р.О., яка підтримала подану апеляційну скаргу, та з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову місцевого суду від 25 жовтня 2022 року та закрити провадження у справі; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом, яке регламентовано приписами ст.120 КАС України, ст.115 КПК України, ст.245 ЦПК України і можуть бути застосвані по аналогії права, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день

Судом встановлено, що апеляційна скарга на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року подана 07 листопада 2022 року, що припадає на перший робочий день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо такий випадає на вихідний або святковий день.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено і підстави для вирішення питання про його поновлення відсутні.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п.6 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 (надалі Інструкція). огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби), або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 097737 від 13 серпня 2022 року, ОСОБА_1 13.08.2022 року о 08 год. 31 хв., в м. Тернопіль по вулиці Микулинецькій, керував автомобілем Mercedes-Benz 300, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 №ARLM 0307 та огляду в медичному закладі водій відмовився.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Так, згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (надалі - Направлення) від 13 серпня 2022 року зафіксовано ознаки сп`яніння, які виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 та зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Не зазначення у вказаному Направленні серії та номеру протоколу про адміністративне правопорушення та невідповідність часу, коли це направлення безпосередньо оформлялося (08 год 45 хв.) не спростовує наведених у ньому обставин щодо наявності у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які узгоджуються з приписами п.3 Інструкції і давали підстави працівникам поліції вимагати проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.

Що стосується особи ОСОБА_2 , про яку апелянт вказує, як про особу, яка згідно вказаного вище Направлення зазначена як така, що доставила ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, хоча насправді цього не було, то

в даному випадку це відомості про поліцейського, які передбачені останнім рядком Направлення (посада, найменування підрозділу національної поліції України, спеціальне звання, П.І.Б., серія та номер службового посвідчення, підпис).

Доводи апелянта стосовно того, що поліцейський не забезпечив проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я, а натомість вніс неправдиві відомості про доставку особи у медичний заклад, є надуманими та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу відмовився, що не потребує його безпосереднього доставлення у медичний заклад.

Наведені у поясненні до апеляційної скарги твердження сторони захисту про неправильно відображені судом першої інстанції відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, є безпідставними.

Постанова суду, яку оскаржує апелянт, відповідає вимогам ст.283 КУпАП і у ній зазначено, в тому числі, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Відмінності, на які звертає увагу захисник, носять формальний характер і жодним чином не впливають на законність прийнятого рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудними камерами працівників патрульної поліції встановлено, що транспортний засіб Mercedes-Benz 300, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції шляхом переслідування та створення штучного затору у зв`язку з невиконанням водієм вимоги про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів та гучномовця. В подальшому ОСОБА_1 , залишивши автомобіль, намагався зникнути, однак був затриманий працівниками поліції і до нього застосований спецзасіб кайданки.

Згідно вказаних матеріалів відеозапису підтверджується наявність у ОСОБА_1 ознак стану алкогольного сп`яніння, визначених Інструкцією, які працівниками поліції були йому повідомлені та давали підстави для проведення огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що поведінка ОСОБА_1 на вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, свідчила про фактичну його відмову від проходження такого огляду.

Зокрема, як слідує з матеріалів відеофіксації, на неодноразово повторену працівником поліції вимогу пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 або не дає стверджувальної відповіді або погоджується, називаючи умови, за яких він пройде такий огляд (зняти кайданки, дати йому телефон).

При цьому жодних доказів щодо незаконності застосування до ОСОБА_1 спецзасобу кайданки, апелянтом не наведено і матеріали провадження не містять.

Доводи апелянта щодо травми руки, про що він зазначає працівникам поліції після його затримання, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку щодо непідтвердження таких відомостей, з якою колегія судді погоджується.

Окрім того, відеозаписом, який оглядався судом, підтверджується, що працівники поліції, після затримання ОСОБА_1 неодноразово його запитували, чи викликати йому карету швидкої допомоги, на що останній не відповідав.

Долучена до апеляційної скарги копія медичної карти ОСОБА_1 підтверджує лише факт отриманого 09 листопада 2020 року закритого уламкового перелому правої ліктьової кістки, а події, які досліджувались судом першої інстанції мали місце 13 серпня 2022 року. При цьому, медичні документи, які надавались суду першої інстанції, за результатом звернення ОСОБА_1 до медичного закладу 13 серпня 2022 року не підтверджували травми руки при його медичному огляді.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, вказаною правовою нормою визначено обов`язок водія транспортного засобу виконати вимогу поліцейського щодо проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння і дотримання цього обов`язку не пов`язано з будь-якими умовами, виконання яких вимагає водій для проходження вказаного огляду.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги медичні довідки, якими апелянт доводив той факт, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі документи не спростовують його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка є окремою формою об`єктивної сторони зазначеного адміністративного правопорушення.

При цьому, ступінь такої відмови не має значення для кваліфікації дій особи за вказаною правовою нормою у разі невиконання такою особою вимог щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому, твердження сторони захисту, що зі сторони водія ОСОБА_1 не було категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, не впливає на кваліфікацію його дій.

Доводи, наведені адвокатом у суді апеляційної інстанції щодо недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з тим, що до даної процедури не було залучено двох свідків, не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з приписів вказаної правової норми, при проведенні поліцейським огляду на стан сп`яніння, за умови відеофіксації цього процесу, присутність свідків не є обов`язковою.

В даному випадку фіксація правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , проводилась поліцейськими із застосуванням технічних засобів відеозапису, відомості про які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду.

Апеляційний суд також звертає увагу, що ставлячи питання про скасування постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.130 ч.1, 122-2 КУпАП та закриття провадження у справі, апелянт в суді першої інстанції не заперечував обставин вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Таким чином, виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.122-2 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя