Справа № 307/587/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участі захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дьолога Я. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/377/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.05.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Ганичі, Тячівського району Закарпатської області, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, фізична особа-підприємець, яка має на утриманні одну неповнолітню дитину, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 454 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗК № 65/288/АВ/П/ПТ від 22.02.2021 та постанови судді від 14.05.2021 вбачається, що в ході інспекційного відвідування проведеного 19.02.2021 о 10 год 50 хв виявлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 за місцем здійснення підприємницької діяльності в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_2 , виявлено двох найманих працівників, а саме: громадянку ОСОБА_3 , що виконувала роботу продавця та повідомила, що працює у ФОП ОСОБА_1 один тиждень; громадянку ОСОБА_4 , що виконувала роботу оператора комп`ютерного набору та повідомила, що працює в підприємця півтора року. Вказані факти зафіксовано засобами відеотехніки. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 , допустила до роботи двох найманих працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без укладання з ними письмового трудового договору, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду від 14.05.2021 та закрити провадження про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що вказані особи працювали не у неї, а в її чоловіка, який також є підприємцем, проте працюють вони у нього без укладання трудового договору. Крім того зазначила, що під час інспекційного відвідування вона вказувала працівникам управління держпраці про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є працівниками її чоловіка, проте ними дана інформація

-2-

не була взята до уваги. Крім того, інспекційне відвідування було проведене за місцем здійснення підприємницької діяльності в АДРЕСА_2 , однак згідно свідоцтва платника єдиного податку від 24.05.2012 нею здійснюється підприємницька діяльність за основними видами господарської діяльності роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням, іншими невживаними товарами, аудіо-, відеозаписами в спец магазині, діяльність фотографії за податковою адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, згідно договору оренди нерухомості від 31.12.2019, такий укладено між її чоловіком ОСОБА_5 та Тячівським споживчим Товариством в особі голови правління, згідно якого частина торгової площі в магазині «Гастроном», що в м. Тячів на вул. Туряниці, 2, передано в оренду ФОП ОСОБА_5 , і в даній торговій точці вона жодної господарської діяльності не здійснює.

Будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо неї не з`явилася, судову кореспонденцію отримувала, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_5 , що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує думку захисника-адвоката Дольога Я. В. про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 , яка обізнана про день, час та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дьолога Я. В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

-3-

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 3 статті 41 КУпАП передбачена відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

За змістом абзацу першого постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення фіскальної служби про прийняття працівника на роботу» повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Частинами 1, 3 статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні контракту. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

-4-

Протоколом про адміністративне правопорушення № ЗК 65/288/АВ від 22.02.2021, підтверджується, що під час проведення інспекційного відвідування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , яка здійснює підприємницьку діяльність у магазині за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що остання, у порушення вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпПУ, використовувала працю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без укладення з ними трудового договору. З протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердила, що зі змістом протоколу ознайомлена, копію його отримала, з правами її ознайомлено, у графі «пояснення» вказала, що «дане порушення буде усунено».

Дослідивши вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього документи, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, з яким суд апеляційної інстанції погоджується та вважає доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення непереконливими.

Викладені у протоколі обставини також підтверджуються актом інспекційного відвідування № ЗК 65/288/АВ від 22.02.2021 з якого вбачається, що ФОП ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю за адресою АДРЕСА_2 , основними видами господарської діяльності якої є: роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням, іншими невживаними товарами, аудіо-, відеозаписами в спец магазині, діяльність фотографії, однак, як слідує з даного акту офіційне працевлаштування осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 документально підтверджено не було.

При цьому, як вбачається зі змісту відеозапису, який міститься у матеріалах справи, під час інспекційного відвідування за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , зафіксовано момент спілкування інспекторів з ОСОБА_3 , яка підтвердила, що виконувала роботу продавця та повідомила, що працює в ФОП ОСОБА_1 один тиждень, та з ОСОБА_4 , яка пояснила, що виконувала роботу оператора комп`ютерного набору та повідомила, що працює в ФОП ОСОБА_1 півтора року.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу цього правопорушення є непереконливими і спростовані наведеними вище доказами.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона не має жодного відношення до торгового приміщення на АДРЕСА_2 , жодним чином не спростовують дані, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та акті від 22.02.2021 та розцінюються судом як обраний спосіб захисту.

Посилання ОСОБА_1 на наявність договору оренди нерухомості від 31.12.2019, слід визнати безпідставними, оскільки такий укладено між ФОП ОСОБА_5 та Тячівським споживчим товариством, до того ж строк даного договору закінчився 31.12.2020, що в свою чергу не спростовує факт здійснення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності в магазині за адресою: АДРЕСА_2 .

Долучені до матеріалів справи: копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , копія свідоцтва про платника єдиного податку ОСОБА_5 ; копія паспорта громадянина України ОСОБА_5 ; копія довідки ДПА в Тячівському районі про присвоєння ОСОБА_5 ідентифікаційного номера; копія рішення сесії Тячівської міської ради № 2816 від 27.12.2013 «Про уточнення найменувань вулиць в

-5-

місті Тячів»; копія рішення сесії Тячівської міської ради № 32 від 10.12.2015 «Про внесення змін до рішення тридцять шостої (позачергової) сесії шостого скликання № 5413 від 23.10.2015 «Про перейменування вулиць міста Тячів», також не спростовують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що вказані у протоколі працівники працювали в її чоловіка ФОП ОСОБА_5 , апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту ОСОБА_1 суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що дані доводи є безпідставним та такими, що не підтверджується жодними доказами у справі, а позицію останньої щодо невизнання вини суд вважає способом її захисту з метою уникнення відповідальності.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю Гриценко С. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 41 КУпАП, що в нього були підстави для обмови останньої та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд доходить висновку про те, що головний інспектор праці Гриценко С. І. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.

При цьому, поясненнями працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , беззаперечно підтверджено той факт, що саме ОСОБА_1 , будучи фізичною особою підприємцем, допустила їх до роботи без укладення з ними трудового договору.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилалася сторона захисту в ході її розгляду.

Більш того, жодних даних про те, що ОСОБА_1 зверталася до правоохоронних органів про притягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до відповідальності за дачу ними неправдивих показань матеріали справи не містять і таких не надано суду апеляційної інстанції.

Також в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали неправдиві свідчення, що у них були підстави оговорити ОСОБА_1 , що вони були упереджені та зацікавлені у притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про те, що двоє працівників були допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 3 ст. 41 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на зібраних та досліджених судом доказах.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню, не заслуговують на увагу, оскільки в постанові, серед іншого, викладений опис обставин, установлений під час розгляду справи, нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення та прийняте у справі рішення, яке судом першої інстанції вмотивовано з посиланням на докази. При цьому, зазначені обставини та доводи ОСОБА_1 перевірені в суді апеляційної інстанції та докази, які б на думку апеляційного суду могли б бути підставою для скасування судового рішення та тим більше для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відсутні.

-6-

Таким чином, апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено невиконання судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, оскільки висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають фактичним обставинам справи і доводами апеляційної скарги не спростовані.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були дотримані вимоги ст. 33 КУпАП при накладенні на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який є найнижчим розміром, передбаченим санкцією ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати докази, викликати свідків, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та незаконність оскаржуваної постанови не надано, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.05.2021, щодо неї, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя