ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 Справа №607/14510/22

Провадження № 3/607/7100/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №348053 від 06 жовтня 2022 року, 06 жовтня 2022 року о 16 год. 14 хв. в Тернопільському районі, смт. Велика Березовиця, вул. Микулинецька, 6, водій ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського ОСОБА_2 при виконанні ним службових обов`язків по забезпеченню безпеки дорожнього руху і охорони громадського порядку, а саме після зупинки транспортного засобу VOLKSWAGEN MULTIVAN д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського ОСОБА_2 , не вийшов з транспортного засобу, на неодноразову вимогу, а також намагався покинути місце вчинення адміністративного правопорушення на транспортному засобі, чим порушив вимоги ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух», чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

08.11.2022 судом зареєстровано повідомлення подане особою, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , в якому викладено релігійні переконання останнього. Жодних пояснень по суті правопорушення викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №348053 від 06 жовтня 2022 року, такі не містять.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та дату судового засідання був належним чином повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

З протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи 20 жовтня 2022 року на 10 год. 00 хв. в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області, однак від підпису відмовився, що підтверджує факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність вказаного провадження. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Судове засідання призначене на 07 листопада 2022 року на 09 год. 30 хв. не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи було відкладено на 30 листопада 2022 року.

В судове засідання 30 листопада 2022 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надіслання повістки про виклик до суду на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання, однак рекомендоване повідомлення повернулось до суду з відміткою АТ УКРПОШТА «адресат відмовився». Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. У зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 22 грудня 2022 року на 10 год. 00 хв.

В судове засідання 22 грудня 2022 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надіслання повістки про виклик до суду на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання, однак рекомендоване повідомлення повернулось до суду з відміткою АТ УКРПОШТА «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак на підставі ст.268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Згідно приписів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він криє в собі: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Статтею 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 10-рп/2011 від 11 жовтня 2011 року надав тлумачення визначенню непокори: «Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, до матеріал справи не долучено достатніх, належних і допустимих доказів, які б доводили вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №348053 від 06 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 інкримінується вчинення злісної непокори законній вимозі поліцейського ОСОБА_2 при виконанні ним службових обов`язків по забезпеченню безпеки дорожнього руху і охорони громадського порядку, а саме те, що він після зупинки транспортного засобу VOLKSWAGEN MULTIVAN д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення правил дорожнього руху, на неодноразову вимогу поліцейського ОСОБА_2 , не вийшов з транспортного засобу, а також намагався покинути місце вчинення адміністративного правопорушення на транспортному засобі.

З дослідженого судом відеозапису з нагрудних камер працівників поліції під назвою «export-8m4gq» долученого до матеріалів справи судом встановлено, що 06 жовтня 2022 року працівниками патрульної поліції був виявлений ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN MULTIVAN, д.н.з. НОМЕР_1 перетнув горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.3. В подальшому працівниками поліції встановлено, що транспортний засіб VOLKSWAGEN MULTIVAN, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває в розшуку, у зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів, яка перевищує 100 000 грн.

Надалі на відеозаписі зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 з приводу перебування його транспортного засобу і розшуку та наявної у нього заборгованості. На 50 хв. 42 хв. відеозапису, що відповідає фактичному часу 16 год. 24 хв. 53 сек. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN MULTIVAN, д.н.з. НОМЕР_1 від`їжджає з місця його попередньої стоянки, а працівник поліції намагається зупинити транспортний засіб, та встає перед ним, після чого транспортним засобом VOLKSWAGEN MULTIVAN, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зупиняється. На 50 хв. 55 хв. відеозапису, що відповідає фактичному часу 16 год. 25 хв. 07 сек. працівник поліції неодноразово вимагає, щоб ОСОБА_1 вийшов з машини, на що останній виключає двигун машини та виходить з транспортного засобу.

Суд зауважує, що правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги та розпорядження в тому числі і працівника поліції, тобто акту, юридично рівнозначного наказу, що виражений у категоричній формі, які мають бути обґрунтовані, а також відмову від виконання або ігнорування виконання такої вимоги чи розпорядження.

Разом з тим, з досліджених судом відеозаписів не встановлено обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зокрема з приводу того, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу VOLKSWAGEN MULTIVAN д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення правил дорожнього руху, на неодноразову вимогу поліцейського ОСОБА_2 , не вийшов з транспортного засобу, то вказане не знайшло свого підтвердження, оскільки як зафіксовано відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, а саме на 50 хв. 55 хв. відеозапису, що відповідає фактичному часу 16 год. 25 хв. 07 сек. працівник поліції неодноразово вимагає, щоб ОСОБА_1 вийшов з машини, на що останній виключає двигун машини та виходить.

Щодо того, що ОСОБА_1 намагався покинути місце вчинення адміністративного правопорушення на транспортному засобі, то суд зазначає, що з долучених відеозаписів, не вбачається, що працівники поліції пред`являли ОСОБА_1 будь яку вимогу чи розпорядження залишатись на місці чи не покидати місце його перебування.

Щодо наданих як доказ рапортів працівників поліції, то суддя звертає увагу, що вони не можуть вважатись належним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції. Тому, рапорт працівника поліції не містить фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і тому в контексті положень ст.251 КУпАП не можуть бути доказом по даній справі.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, матеріали справи не містять.

За таких обставинах, дослідивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які встановлюють наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах Кобець проти України, Берктай проти Туреччини та Леванте проти Латвії , неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву , що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, змінювати чи уточнювати суть порушення, яке вказано у протоколі. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

При цьому судом враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та долучені матеріали не містять беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а тому суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та вважає, що провадження в адміністративній справі стосовно нього слід закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 185, 247, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

CуддяН. Р. Кунець