Справа № 597/553/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2022 року м. Заліщики

Суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Васильченко В. В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Заліщицького районного суду Тернопільської області від ВП № 4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України ОСОБА_1 . З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №73791 від 04.04.2022 року вбачається, що 04.04.2022 року о 12 год. 38 хв. в АДРЕСА_1 гр-н ОСОБА_1 , висловлювався нецензурною лайкою, а також погрожував фізичною розправою гр-ці ОСОБА_2 внаслідок чого порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , категорично заперечив щодо вчинення ним інкримінованого правопорушення, зокрема вказав, що наведені у протоколі обставини не відповідають дійсності. Пояснив, що 04.04.2022 року приблизно 12 год. 20 хв. в нього виникла суперечка з сусідом гр. ОСОБА_3 , причиною якої стала обгородження сіткою своєї грядки. Після суперечки він пішов займатися справами пов`язаними з домогосподарством. Чому сусід зателефонував до поліції із повідомленням, що він завдав тілесні ушкодження його дружині йому не відомо. Вважає, що сусіди його обмовили у зв`язку з неприязними стосунками.

Адвокат Вітковський С. В., зазначив, що викладене у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності. Просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 пояснила, що суперечка між нею та ОСОБА_1 виникла на городі на межі їх домогосподарств, коли вона побачила, що сусід на її території будує тимчасову огорожу. Він не звертав на її зауваження щодо огорожі, голосно лаявся в її сторону та застосував щодо неї фізичну силу, в результаті чого вона змушена була викликати поліцію.

Представник ОСОБА_2 адвокат Данильчук Н. Б. підтримав її доводи та вважає, що дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ознаками дрібного хуліганства.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу, адвокатів, дослідивши надані сторонами письмові докази, проаналізувавши усі зібрані докази у повній сукупності, приходить до переконання, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи із наступних підстав.

Згідно із ч.1, п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Статтею 7 КпАП України зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ст. 254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Статтею 283 КУпАП визначено відомості, які повинна містити постанова по справі про адміністративне правопорушення, серед яких відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Так на підтвердження доводів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України працівниками поліції надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №733791 від 04.04.2022 року, з якого вбачається, що 04.04.2022 року о 12 год. 38 хв. в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, а також погрожував фізичною розправою гр. ОСОБА_2 внаслідок чого порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КпАП України;

- електронний рапорт чергового інспектора чергового відділення поліції №4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Заганич В. А., відповідно до якого 04.04.2022 року 12:37 на лінію 102 отримано заяву та зареєстровано ЄО №999 від 04.04.2022 року від ОСОБА_3 21.06.1964 про те, що на даний час сусід ОСОБА_4 наніс його дружині ОСОБА_2 тілесні ушкодження, за результатом опрацювання складено адміністративний протокол, встановлено, що під час суперечки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка виникла раптово з метою принизити честь та гідність ОСОБА_2 ображав її нецензурною лайкою в присутності двох малолітніх онуків, погрожував вбивством;

- заяву ОСОБА_2 , згідно якої просить вжити заходів реагування щодо сусіда ОСОБА_1 , який 04.04.2022 року близько 13-00 год., під час суперечки, яка виникла безпричинно почав її ображати нецензурними словами в присутності малолітніх внуків, наніс два удари в область лівої щоки, від чого вона впала на землю, а також погрожував вбивством;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких вказує, що 04.04.2022 року приблизно 12 год. 20 хв. в нього виникла суперечка з сусідом гр. ОСОБА_3 , причиною якої стала обгородження сіткою своєї грядки. Після суперечки він пішов займатися справами пов`язаними з домогосподарством. Чому сусід зателефонував до поліції із повідомленням, що він завдав тілесні ушкодження його дружині йому не відомо. Причиною цього стали неприязні стосунки;

- письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно яких 04.04.2022 року біля 13:00 год. вона побачила, що сусід на її території будує тимчасову огорожу, і вона підійшла запитала, що він робить, на що він її облаяв, вдарив в лице два рази так, що вона впала, потім він їй погрожував разів зо п`ять, що тепер він її перестріне на вулиці вб`є, при цьому всьому в нього була сокира в руках, він нею на неї замахувався, і їй було страшно, від отриманих ударів в неї сильно пекла щока, при цьому сильно плакали внуки, які дуже теж перелякалися. Вона намагалася ОСОБА_1 заспокоїти, мотивуючи тим, що налякані діти але він перебував в настільки агресивному стані, що неї не реагував. На її очах, він здійснив декілька ударів сокирою по шиферу її господарської будівлі, чим пошкодив її. Розуміючи, що прохання заспокоїтися і перестати їй погрожувати він не реагує, вона змушена була відступити і заховатися від нього, хоч вона і була на своєму подвір`ї. Про події вона розповіла чоловікові, який викликав поліцію. Свідками події були малолітні внуки. На запитання працівника поліції, чи має ОСОБА_2 видимі тілесні ушкодження внаслідок нанесених ударів, вона відповіла, що внаслідок нанесених ударів видимого пошкодження вона не має, але візуально наявна припухлість лівої щоки, про що свідчить відсутність контурів навколо очей та біля роту, а в момент ударів була різка біль. На запитання працівника поліції, чи потрібна ОСОБА_2 медична допомога та чи буде проходити обстеження судово-медичного експерта для фіксування тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 відповідала ні, не потрібно, а тому і фіксувати завдане тілесне ушкодження в судово-медичного експерта не буде;

- довідкою виконавчого комітету Заліщицької міської ради Тернопільської області від 05.04.2022 р №392, згідно якої гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає і зареєстрований АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності адмінкомісією при виконавчому комітеті Заліщицької міської ради не притягувався;

- довідкою-характеристикою виданої на жителя с. Бедриківці, Чортківського р-ну, Тернопільської обл., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої він дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скарг та зауважень на нього у сільську раду не надходило;

Згідно пояснень чоловіка потерпілої ОСОБА_3 , 04.04.2022 року близько 13-00 його дружина ОСОБА_2 повідомила, що сусід ОСОБА_1 вдарив її кулаком в обличчя і після чого він вийшов з хати і звернувся до ОСОБА_1 з претензією: «чому ти вдарив мою дружину, чому ти кричав на неї матюками, чому ти погрожував її вбити?». На що він нарвався від ОСОБА_1 на погрози його побити, вбити комнем по голові, прискакував і намагався через огорожу рукою вдарити його по обличчю. Тут же, ОСОБА_1 сокирою вдарив по шиферній покрівлі кухні, чим наніс шкоду його майну. І ще, на його території він побудував тимчасову загорожу. ОСОБА_1 йому також погрожував, що: «я тебе на дорозі вб`ю». На заспокоювання він не реагував. Зауважив, що така агресія з богу ОСОБА_1 проявляється періодично, повторюючись, систематично, і просив вжити відповідних законних заходів впливу.

Сусід ОСОБА_6 пояснив, що 04.04.2022 року він почув галас на сусідніх біля нього ділянках, і коли вийшов, то став свідком того, що ОСОБА_1 лаявся на адресу ОСОБА_2 та намагався застосувати щодо неї фізичну силу. Неприязні стосунки між ОСОБА_1 та родиною «Королів» склалися протягом тривалого часу, скільки він тут живе та пам`ятає.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, надаючи оцінку наданим сторонами доказами у їх повній сукупності, суд виходить із наступного.

Відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП, дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктом захисту від неправомірних посягань в даному випадку є громадський порядок, тобто система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.

При цьому, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є хуліганський мотив, а умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих є головним моментом, що визначає зміст поведінки хулігана

Вчинення саме такого правопорушення інкримінується особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченою статтею полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Під нецензурною лайкою у громадських місцях необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, як один із різновидів словесної брутальності. Під образливим ставленням до громадян розуміється докучлива поведінка, пов`язана з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язливій манері (хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії).

Аналізуючи матеріали, суд встановив наступне.

Із наданих працівниками поліції матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 перебував на території власного домогосподарства та між ним та сусідами виникла сварка. З цього приводу ОСОБА_3 викликав працівників поліції. Докази тих обставин, котрі зазначені у протоколі та у поясненні потерпілої, а також її чоловіка, відсутні. Сусід ОСОБА_6 також підтвердив, що між ОСОБА_1 та сім`єю «Королів» існують тривалі неприязні стосунки, через які, фактично, мав місце конфлікт 04 квітня 2022 року.

Таким чином, пояснення лише потерпілої, її чоловіка та сусіда не можуть об`єктивно підтверджувати факт вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України, а тому суд не може взяти їх до уваги та покласти в основу на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України.

Посилання працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення даних, які не відповідають фактичним обставинам, щодо вчинення хуліганства, а саме вираження нецензурною лайкою, а також погрози фізичною розправою, є порушенням вимог ст. 256 КУпАП, яка вимагає при складанні протоколу про адміністративне правопорушення правильно і повно викласти у ньому суть адміністративного правопорушення. Не підтверджено належними доказами, що ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, а також погрожував фізичною розправою гр. ОСОБА_2 , оскільки як убачається із наданих доказів, ОСОБА_1 перебував на території власного домогосподарства (городу) АДРЕСА_2 , та мав словесну перепалку із потерпілою, котра знаходилась на території власного домогосподарства (городу) по АДРЕСА_1 .

Разом із тим, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, інцидент мав місце по АДРЕСА_1 , проте у поясненні потерпілої, а також її чоловіка, у тому числі самого ОСОБА_1 , зазначено, що конфлікт стався на межі земельних ділянок.

Приписи ч.2 ст. 19 Конституції України зобов`язують органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення та зібрання і оформлення доказів.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Так, ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі - Конвенції) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування ч.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права».

У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже, ст.6 не може бути застосована. Однак, ЄСПЛ не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0.42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Маліге проти Франції» («Maligev. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації NoR (91).

Таким чином, ч. 2 ст. 6 Конвенції гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 p., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 p., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 p.), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати, по суті, викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме хуліганського мотиву та умислу, спрямованого на порушення громадського порядку, оскільки дрібне хуліганство наявне лише за умови наявності хуліганського мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено всіх ознак дрібного хуліганства, а саме: чи вчинено діяння в громадському місці, чи були порушені громадський порядок і спокій громадян в результаті дій ОСОБА_1 .

Таким чином, фабула адміністративного правопорушення, яка вмінена ОСОБА_1 і викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, тобто дрібного хуліганства.

Враховуючи зазначене, за відсутності діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. В. Васильченко