Справа № 944/2297/22
Провадження №3/944/1454/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2022 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Колтун Ю.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби «Краківець» 7 прикордонного Карпатського ЗРУ ДПС України про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

06 червня 2022 року о 10 годині 40 хвилин в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець», територія Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на в`їзд в Україну з Республіки Польща був виявлений ОСОБА_1 , який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий 11 вересня 2019 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В процесі перевірки документів відносно даного громадянина відбулося спрацювання бази даних «Ризик-Перетин» та виявлено відсутність відомостей в БД ПТК АПК «ГАРТ-1/П», ОСОБА_1 пояснив наступне, що 02 березня 2022 року перетнув кордон України із Республікою Молдова через пункт пропуску «Могилів-Подільський» по паспорту громадянина Ізраїлю № НОМЕР_2 виданого 02 травня 2018 року на установчі дані громадянина Ізраїлю ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), чим здійснив незаконне перетинання через державний кордон України без дозволу відповідних органів влади. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статті 9 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11,1991 року, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 204-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак на адресу суду скерував клопотання, в якому зазначає, що відповідальності за наявність в особи подвійного громадянства не передбачена диспозицією ч.1 ст.204-1 КУпАП, крім цього, відсутні відомості про перетинання ним державного кордону поза межами пункту пропуску чи відомостей про підробку пред`явленого документу, його недійсність чи інші протиправні ознаки. А сам по собі факт наявності подвійного громадянства не вказує про наявність умислу на незаконне перетинання або спробу перетинання державного кордону України. При цьому орган прикордонного контролю жодних порушень вимог закону, зокрема, ст.2 Закону України» Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» щодо виїзду ОСОБА_1 без відповідних документів не вбачав, оскільки даних, що по факту перетинання кордону складався протокол про адміністративне провадження немає, як немає і протоколів відносно нього при перетині кордону 02.03.2022 року. Зауважив, що я має трьох неповнолітніх дітей які мешкають у Ізраїлі та постійно відвідує їх, тому питань стосовно його виїзду за межі країни у працівників прикордонною служби і не могло виникнути. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому просить закрити провадження у даній справі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Як передбачено п.3 Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Так, громадянин України ОСОБА_1 під час перетину державного кордону України у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський» всупереч ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України пред`явив для паспортного контролю паспорт громадянина Ізраїлю, а не паспорт громадянина України для виїзду за кордон (який є відповідним для громадян України документом), а також у нього був відсутній дозвіл на перетин кордону відповідних органів влади.

Відтак, він вчинив дії, які становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №238780 від 06.06.2022, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, витягом згідно БД «Ризик», рапортами інспекторів прикордонної служби В.Дупляк та К.Валерської від 06.06.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , копією паспорта громадянина Ізраїлю № НОМЕР_2 виданого 02 травня 2018 року на установчі дані громадянина Ізраїлю ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), а також іншими доказами які наявні в матеріалах справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

У зв`язку з наведеним, доводи, викладені ОСОБА_1 у поясненні не можуть бути взяті судом до уваги.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховую характер вчиненого правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.7 ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 496,20 грн. Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.М.Колтун