08.12.2022 Справа № 756/9406/22
Справа №756/9406/22
Провадження №3/756/5365/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха Оксана Олександрівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25.09.2022 об 11-01 год. у м. Києві на пл. Петропавлівській, 1, керуючи автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 124 КУпАП України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 368151 від 07.10.2022, ОСОБА_1 25.09.2022 об 11-01 год. у м. Києві на пл. Петропавлівській, 1, керуючи автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив п. 2.10 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав, при цьому зазначив, що місце ДТП не залишав, а тому відсутня його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпП з огляду на наступне. Пояснив, що 25.09.2022 він керував автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , зі сторони вул. Автозаводської у напрямку вул. Вишгородської, коли побачив автомобіль зліва, який рухався назустріч та намагався проїхати серед скупчення інших транспортних засобів. При цьому, рух транспорту був ускладнений, оскільки була велика кількість автомобілів біля Куренівського ринку, тому всі транспортні засоби рухались з невеликою швидкістю, пропускаючи один одного, у зв`язку з чим, автомобіль світлого кольору зупинився, а він потихеньку продовжив свій рух. При цьому справа від нього також був автомобіль, повз який він тихенько проїхав і поїхав далі. Жодного удару або контакту з автомобілем, що був праворуч від нього, він не відчув. Проте, коли приїхав додому, то побачив подряпину на правих передніх дверцятах свого автомобіля, одразу зрозумів, що зачепив автомобіль, що був праворуч, про що повідомив свою дружину. Вони одразу повернулися на місце імовірної ДТП, проте там нікого не було, вони питали у людей на ринку, чи приїжджала поліція, чи складали матеріали про ДТП, проте ніхто нічого не бачив. Він одразу зателефонував адвокату, той порадив чекати виклику у поліцію у разі, якщо дійсно мала місце ДТП. Тож наміру покидати місце ДТП в нього не було і він ужив усіх заходів для того, щоб врегулювати це питання у правовому полі.

Захисник Мельничук В.В. у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження відносно ОСОБА_1 за статтею 122-4 КУпАП на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення. Крім того, просив звільнити останнього від сплати судового збору у зв`язку з важким матеріальним станом.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що 25.09.2022 її чоловік ОСОБА_1 був на Куренівському ринку на автомобілі Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , та, приїхавши після 11-00 год. додому, повідомив, що, оглядаючи у дворі будинку свій автомобіль, побачив на ньому подряпину, у зв`язку з чим було прийнято рішення одразу повернутись на ринок, тобто на місце імовірної ДТП. Приїхавши на ринок ані поліцейських, ані пошкодженого автомобіля вони не побачили, ніхто нічого повідомити з цього приводу не міг.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 , захисника, свідка ОСОБА_3 , оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язанийбути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Факт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 368152 від 07.10.2022 року; протоколом огляду транспортного засобу від 07.10.2022; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також поясненнями, наданими ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4КУпАП.

Так, статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з п. 2.10 «а» Правил дорожньогоруху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, які до неї причетні, при цьому суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до наслідків та характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Згідно зі ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема пояснень ОСОБА_1 , а також свідка, після дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було ушкоджено автомобіль Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 поїхав з місця зіткнення, не розуміючи того, що він став учасником ДТП, про що дізнався через деякий час та повернувшись на місце ДТП для з`ясування обставин вже нікого не застав.

Будь-які інші докази, які б свідчили про зворотнє, в матеріалах справи відсутні. Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому усі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Враховуючи наведене вище та розглядаючи справу на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які є конституційними засадами судочинства, суддя приходить до висновку, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами, а доказами, які містяться в матеріалах справи, в свою чергу, не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У той же час, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. ст. 124 КУпАП, представлені докази підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, у встановленому порядку такі не спростовані.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують адміністративну відповідальність за адміністративні правопорушення, не встановлені.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 850,00 грн.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Порядок сплати і розмір судового збору визначений Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2022 року встановлено у розмірі 2481,00 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлена ставка судового збору - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2022 рік становить 496,20 грн.

У судовому засіданні захисник просив звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у зв`язку зі складним матеріальним станом останнього.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умоврозмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Як вже зазначалось вище, судовий збір, який стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у 2022 році становить 496,20 грн.

В обґрунтування клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору захисником надана довідка про доходи останнього за №4314 9535 4530 1383, з якої вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_1 за останні шість місяців становить 19054,20 грн., тобто судовий збір у сумі 496,20 грн. не перевищує 5-відсотковий розмір річного доходу особи, яка притягається до адміністративно відповідальності, що є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору задоволенню не підлягають.

Отже, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 252, 268, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень20 копійок.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя О.О. Тиха