Справа № 125/397/22
Провадження № 33/801/630/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Олійник Г.Є., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Жукова Володимира Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Барського районного суду Вінницької області від 21 червня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 21 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496,20 гривні.

У постанові суду зазначено, що 07.04.2022 о 18 год. 00 хв. в м. Бар по вул. Героїв Майдану, 55, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився. Свідками у протоколі зазначені ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат Жуков В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову Барського районного суду Вінницької області від 21 червня 2022 року скасувати, а справу закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Жуков В.П. посилається на те, що матеріали справи не містять належних доказів вини ОСОБА_1 , а саме факту керування транспортним засобом.

ОСОБА_1 повідомляв суд першої інстанції про те, що в автомобілі окрім нього, перебувало ще троє осіб, а за кермом автомобіля знаходився не він, а інша особа, що підтверджується, зокрема, постановою серії БАВ №461894, якою гр. ОСОБА_4 притягнуто до відповідальності за керування 07.04.2022 о 18:00 год. в м. Бар, по вул. Героїв Майдану, автомобілем марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 без відповідного посвідчення.

В скарзі представник заявника посилається і на те, що покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , надані ними в судовому засіданні, не відповідають письмовим поясненням, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, суд першої інстанції, допитуючи вказаних свідків у судовому засіданні, порушив право на захист ОСОБА_1 , оскільки допитав їх без присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім іншого, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 21 червня 2022 року.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Жуков В.П. апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, а також надав відповідні пояснення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ст. 294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доводи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

На підтвердження обставин щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження заявник зазначає, що апеляційну скаргу ним було подано вчасно 27.06.2022, однак постановою Вінницького апеляційного суду від 08.07.2022 вказану апеляційну скаргу було повернуто апелянту, у зв`язку з тим, що вона не була підписана особою, яка її подала. Усунувши вказані недоліки, адвокат Жуков В.П. повторно подав апеляційну скаргу на постанову Барського районного суду Вінницької області від 21 червня 2022 року.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 21 червня 2022 року.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №321669, 07.04.2022 о 18 год. 00 хв. в м. Бар по вул. Героїв Майдану, 55, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

За змістом п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також пунктами 6, 7 розділу X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З матеріалів справи видно, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не заперечує факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, однак заперечує факт керування ним транспортним засобом.

Відповідно до диспозиції частини першої статті 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Як вбачається з матеріалів справи, вони не містять будь-яких належних і допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Із встановлених у суді апеляційної інстанції обставин слідує, що працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі показів свідків, однак їх пояснення стосовно вказаного факту надані ними у судовому засіданні та їх письмові пояснення містять розбіжності, зокрема щодо часу та місця керування транспортним засобом і особи, яка ним керувала. Так, у письмових поясненнях (а.с. 6) свідок ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 автомобілем керував о 15 год 50 хв та особисто заїхав на територію АЗС, тоді як в судовому засіданні свідки пояснили, що заміна водія автомобіля марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , відбулась ще до заїзду на територію АЗС, і згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем о 18 год.

Також до матеріалів справи в якості доказу долучено відеозапис, однак вказаний відеозапис не підтверджує факту керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції, до того ж вказаний відеозапис визнано судом першої інстанції недопустимим доказом.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази факту керування ОСОБА_1 автомобілем у певний час та у певному місці.

Крім того, судом першої інстанції під час розгляду справи порушено право на захист гр. ОСОБА_1 , оскільки проведено допит свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі показів яких було складено даний протокол, без участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату, що пов`язано із необхідністю надання йому правової допомоги та залученням адвоката, однак вказане клопотання місцевим судом залишено поза увагою та проведено допит свідків у відсутність захисника ОСОБА_1 , чим порушено право останнього на захист та справедливий розгляд справи.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Однак, в порушення вимог вищевказаної норми, суд першої інстанції розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не дослідив повно та всебічно факт керування особою транспортним засобом, що є однією із кваліфікуючих ознак правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Отже, місцевим судом розгляд справи проведено без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи та доказів, а також допущено порушення норм КУпАП, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Інших доказів, які б підтверджували той факт, що 07.04.2022 о 18 год. 00 хв. в м. Бар по вул. Героїв Майдану, 55, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Формальний підхід до розгляду справи є неприпустимим, а самого факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння без доведення факту керування особою транспортним засобом в такому стані, недостатньо для притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки як було вказано вище, для об`єктивної сторони вказаного правопорушення необхідно наявність керування особи транспортним засобом, докази чого в матеріалах справи відсутні.

Зазначені вище обставини, на переконання апеляційного суду, у своїй сукупності свідчать про відсутність в матеріалах справи доказів того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, зокрема, факту керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.

За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, є законні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 21 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Жукова Володимира Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 21 червня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук