Справа №591/4428/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/451/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Матішинець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2022 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 30 серпня 2022 року о 22 год. 19 хв. керував автомобілем «Ауді», н.з. НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Інтернаціоналістів, 10, в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотест «Drager» відмовився, в медичному закладі пройшов огляд, висновком підтверджено перебування в стані сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2022 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що висновки місцевого суду є упередженими, зробленими без об`єктивної та повною оцінки зазначених доказів на предмет їх належності та допустимості, з порушенням вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП.

Зазначав, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не конкретизував, які саме докази вини ОСОБА_1 ним досліджувались, зокрема судом в рішенні зазначені лише загальні назви документів, які їх не визначають як конкретні докази (номери документів, дати та час їх складання, інші відомості не вказані), що вказує на те, що суд повно та об`єктивно з приводу належності та допустимості ці докази не досліджував.

Крім цього, наголошував, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 без будь-якої причини, а складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього було здійснено працівниками поліції з істотним порушенням встановленої законом процедури. Як вбачається з матеріалів про адміністративне правопорушення та відеозаписів долучених до них, ОСОБА_1 оспорював підстави зупинки поліцейськими, оскільки правила дорожнього руху не порушував. Проте, його не згода з підставами зупинки, поліцейськими були проігноровані, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення ним правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

Звертав увагу суду на те, що Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння був складений 30.08.2022, тоді як протокол ААД № 074748 відносно ОСОБА_1 було складено лише 19.09.2022, тобто через 19 днів після вчинення адміністративного правопорушення. Отже, вважав, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 074748 складено з порушенням ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Зазначав, що більш того, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 074748 не містить в собі ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , які були підставою для поліцейських вважати, що він перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану і підлягає огляду.

Вказував, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТС не відмовлявся, проте огляд поліцейськими не проводився. Разом з тим, поліцейські, будучи упередженими і зацікавленими у складанні адміністративного протоколу, запропонували ОСОБА_1 визнати свою вину і проїхати для проходження огляду у медичному закладі. За таких обставин доставлення ОСОБА_1 поліцейськими у медичний заклад для огляду відбулося безпідставно, з порушенням встановленої процедури, що суд першої інстанції не прийняв до уваги і виніс незаконне рішення.

Звертав увагу на те, що як вбачається з матеріалів справи, суду першої інстанції з протоколом № 074748 поліцейськими в якості доказів надані п`ять відеозаписів (тобто безперервно відеозапис не здійснювався, а поліцейськими надані лише «потрібні їм» частини) на яких зафіксовані події 30.08.2022 та 19.09.2022. Проте суду надані СД-диски: «с1ір-2» - виготовлений 01.09.2022 о 18.01 год., «сlір-1 -1», «с1ір-4-4», «с1ір-5-5» - виготовлені 21.09.2022 о 10.28 год., «video_2022-08-31_14-33-07» виготовлений 31.08.2022 о 15.34 год.

Вказував, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої висновки, посилається лише на відеозаписи, які на думку суду підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проходження огляду у медичному закладі. Проте, у рішенні суду відсутня будь-яка інформація щодо характеристик відеозаписів - його носія, марки, моделі технічного засобу, яким здійснено ці відеозаписи тощо. Більш того, жоден із відеозаписів, окрім зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не містить жодного доказу його відмови від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТС, а також проходження такого огляду у медичному закладі 30.08.2022.

На думку апелянта, враховуючи розбіжності у відеозаписах зазначених у протоколі та наданих суду на дослідження, відсутності у них будь-яких доказів вини ОСОБА_1 , відеозаписи з фіксацією адміністративного правопорушення є отриманими не в установленому законом порядку, а тому вони є неналежним доказом і не можуть бути використані судом для обґрунтування свого рішення.

Зазначав, що при складанні протоколу, ОСОБА_1 поліцейськими не роз`яснювалися його права, передбачені ст..ст. 55,56,59,63 Конституції України, ст..268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом «с1ір-4-4» від 21.09.2022 про оголошення та вручення йому протоколу 19.09.2022. До речі, як видно з відеозапису, поліцейські замість роз`яснення прав, запропонували ОСОБА_1 визнати свою вину про, що написати у протоколі. Відтак, поліцейські порушили права ОСОБА_1 , передбачені Конституцією України, КУпАП, в тому числі право мати захисника, що істотним порушенням.

Вказував, що Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.08.2022 року № 697, яким судом першої інстанції обґрунтована вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, то він містить відомості лише проте, що останній начебто перебуває у «стані алкогольного сп`яніння». Однак, чи перевищує показник алкоголю у його крові, встановлений у медичному закладі граничну норму не зазначено.

Крім цього, зазначав, що акт медичного огляду ОСОБА_1 , в якому міститься інформація про показники його стану алкогольного сп`яніння, та на підставі якого складено висновок № 697 від 30.08.2022 судом першої інстанції не досліджувався.

Звертав увагу на те, що поліцейські будучу упередженими, та ігноруючи вимоги КУпАП та інших нормативних актів, безпідставно, з порушенням встановленої процедури, 19.09.2022 змусили ОСОБА_1 знову повторно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Зазначене підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду від 19.09.2022, складеному на підставі акту медичного огляду від 19.09.2022 о 10 год. 30 хв. та відеозаписом наданим суду.

Вказував, що суд першої інстанції обґрунтував своє рішення актом огляду на стан сп`яніння. Проте, зазначений документ не несе в собі будь-яких доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зокрема його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Однак, як зазначає суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейськими на місці зупинки ТС з використанням спеціальних технічних засобів не проводився. А тому відповідно до законодавства та вимог КУпАП, підстави для складання такого акту огляду у поліцейських були відсутні. У зв`язку з цим, акт огляду не відображає фактичних обставин справи і не може бути покладений судом в обґрунтування обвинувального рішення.

На думку апелянта, зазначене вище свідчить, що поліцейськими була порушена процедура фіксації адміністративного правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення ААД 074748 від 19.09.2022 відносно ОСОБА_1 суперечить фактичним обставинам справи, складений з порушенням встановленого порядку КУпАП та інших нормативних актів, а тому він не відповідає критеріям допустимості доказів і не може бути покладений в основу судового рішення про визнання його винуватим у вчиненні правопорушення.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Матішинця В.В., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, постанову суду першої інстанції, скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, п. 2.9. «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови районного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. «а» ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 074748 від 19.09.2022 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала, та особу, що притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, який ОСОБА_1 підписав. (а.с.1),

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 огляд на місці зупинки проходити відмовився, виявив бажання пройти огляд в медичному закладі (а.с.2),

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого гр. ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3),

- рапортом, в якому вказано, що у зв`язку з отриманням результатів огляду та встановленням місцезнаходження ОСОБА_1 19.09.2022 року щодо нього було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.4),

- довідкою (а.с.5),

- відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, після зупинки підтвердив те, що вживав алкогольні напої, після чого вирішив переставити автомобіль, проїхав 30 м, не погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, разом з тим, погодився пройти огляд в медичному закладі, де пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянта про те, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не конкретизував, які саме докази вини ОСОБА_1 ним досліджувались, зокрема судом в рішенні зазначені лише загальні назви документів, які їх не визначають як конкретні докази (номери документів, дати та час їх складання, інші відомості не вказані), що вказує на те, що суд повно та об`єктивно з приводу належності та допустимості ці докази не досліджував, то їх апеляційний суд вважає надуманими, оскільки в постанові зазначено всі докази, на які суд послався як докази вини ОСОБА_1 та вона відповідає вимогам ст..283 КУпАП.

Щодо тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 без будь-якої причини, а складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього було здійснено працівниками поліції з істотним порушенням встановленої законом процедури, то апеляційний суд визнає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу поліцейські пояснюють ОСОБА_1 причину його зупинки. Разом з тим, порушень процедури складання адміністративного протоколу з дослідженого відео не вбачається.

Доводи апелянта про те, що Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння був складений 30.08.2022, тоді як протокол ААД № 074748 відносно ОСОБА_1 було складено лише 19.09.2022, тобто через 19 днів після вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено після отримання результатів огляду та встановлення місцезнаходження гр.. ОСОБА_1 .

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 074748 не містить в собі ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , які були підставою для поліцейських вважати, що він перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану і підлягає огляду не спростовують перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та не є підставою для скасування постанови суду.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТС не відмовлявся, проте огляд поліцейськими не проводився, разом з тим, поліцейські, будучи упередженими і зацікавленими у складанні адміністративного протоколу, запропонували ОСОБА_1 визнати свою вину і проїхати для проходження огляду у медичному закладі, то їх апеляційний суду визнає безпідставними, оскільки як вбачається з відеозаписів ОСОБА_1 фактично не погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, але погодився поїхати в медичний заклад.

Твердження апелянта про те, що як вбачається з матеріалів справи, суду першої інстанції з протоколом № 074748 поліцейськими в якості доказів надані п`ять відеозаписів (тобто безперервно відеозапис не здійснювався, а поліцейськими надані лише «потрібні їм» частини) на яких зафіксовані події 30.08.2022 та 19.09.2022. Проте суду надані СД-диски: «с1ір-2» - виготовлений 01.09.2022 о 18.01 год., «сlір-1 -1», «с1ір-4-4», «с1ір-5-5» - виготовлені 21.09.2022 о 10.28 год., «video_2022-08-31_14-33-07» виготовлений 31.08.2022 о 15.34 год, апеляційний суд визнає надуманими, оскільки досліджені відеозаписи логічні, безперервні та повністю підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Щодо доводів апелянта про те, що у рішенні суду відсутня будь-яка інформація щодо характеристик відеозаписів - його носія, марки, моделі технічного засобу, яким здійснено ці відеозаписи тощо, то апеляційний суд зазначає наступне.

Ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом. Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що при складанні протоколу, ОСОБА_1 поліцейськими не роз`яснювалися його права, передбачені ст..ст. 55,56,59,63 Конституції України, ст..268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом «с1ір-4-4» від 21.09.2022 про оголошення та вручення йому протоколу 19.09.2022, відтак, поліцейські порушили права ОСОБА_1 , передбачені Конституцією України, КУпАП, в тому числі право мати захисника, що істотним порушенням, апеляційний суд визнає надуманими, оскільки вони спростовуються дослідженим відеозаписом, а саме файлом під назвою «с1ір-0-0», з якого вбачається, що поліцейський роз`яснив всі права ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про те, що Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.08.2022 року № 697, яким судом першої інстанції обґрунтована вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, містить відомості лише проте, що останній начебто перебуває у «стані алкогольного сп`яніння», однак, чи перевищує показник алкоголю у його крові, встановлений у медичному закладі граничну норму не зазначено, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки згідно п.4 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року метою медичного огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи, а зазначення інших відомостей дана Інструкція не передбачає.

Щодо тверджень апелянта про те, що акт медичного огляду ОСОБА_1 , в якому міститься інформація про показники його стану алкогольного сп`яніння, та на підставі якого складено висновок № 697 від 30.08.2022 судом першої інстанції не досліджувався, то як вбачається з матеріалів справи клопотань про дослідження акту медичного огляду в суді першої інстанції ніхто не заявляв.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції обґрунтував своє рішення актом огляду на стан сп`яніння, проте, зазначений документ не несе в собі будь-яких доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зокрема його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, то апеляційний суд зазначає, що акт огляду на стан сп`яніння не є єдиною підставою для визнання ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вину було доведено в судовому засіданні сукупністю інших належних і допустимих доказів, які наведені вище, тому підстав скасовувати законну постанову суду не вбачає.

Крім цього апеляційний суд зазначає, що відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол не за відмову від проходження огляду, а за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Зарічного районного суду м. Суми від 18.11.2022 року та закриття провадження по справі, як того просив апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.