Справа № 447/824/22 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 33/811/630/22 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в користь держави у розмірі 496,20 гривень.

Згідно з постановою судді, 09.04.2022 о 23 год. 55 хв. в м.Новий Розділ, по вул. Миколаївській, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Опель Зафира в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці за допомогою газоаналізатора «ALKOTEST №6810» що підтверджується тестом №2600, результат становить 1, 66 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року та закрити провадження по справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції упереджено підійшов до вирішення даної справи, завідомо зайнявши позицію обвинувачення і при оцінці доказів безпідставно не застосував критерій доведення «поза розумним сумнівом», а докази, що покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, зовсім не відповідають як вимогам допустимості, достатності, так і переконливості.

Зазначає, що обставини, зазначені в оскаржуваній постанові підтверджують необ`єктивність та неповноту розгляду справи, а також упереджене ставлення суду.

Зазначає, що апелянтом зазначалось в письмовому запереченні та підтверджене свідком у судовому засіданні, що у автомобілі було пробите колесо. Коли під`їхали працівники поліції, то апелянт знаходився на пасажирському сидінні і автомобіль знаходився у нерухомому стані, що в свою чергу вже виключає не тільки склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, але і вказує на неправомірні дії працівників поліції, які пропонували пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Вказує, що зазначені апелянтом обставини підтверджуються відео, з якого вбачається, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля, який стояв на обочині на аварійних сигналах, апелянт знаходився на місці пасажира, що виключає проведення освідування щодо нього на стан алкогольного сп`яніння, а також його відповідальність за керування транспортним засобом в такому стані.

Звертає увагу, що працівники поліції не надали суду всі відеоматеріали, з яких вбачалось, як сказали працівники поліції, що нічого складати не будуть та попросили апелянта від`їхати подалі на обочину, так як автомобіль дружина зупинила частково на проїзній частині, так і виникло друге відео. Вважає, що таким чином фактично мали місце провокативні дії працівників поліції, які по незрозумілим причинам не надали відео підтвердження слів апелянта.

Зазначає, що якщо проаналізувати відео та час створення даних файлів, то буде зрозуміло, що фактично перше відео створене о 00:12:34 год. 10 квітня 2022 року, час освідування 00:11 год., а друге відео 02:12:46 10 квітня 2022 року, а отже від моменту проходження освідуваннян і другим відео пройшло більше двох годин.

Звертає увагу, що друге відео не є безперервним, а фрагментарне, і на одному із відео не зазначено ні дати, ні часу який можна побачити тільки у властивостях створення файлу, а отже проведення освідування до 02:12:46 суд не може брати до уваги в якості доказу.

Вказує, що в порушення вимог закону, ні в акті скерування на стан алкогольного сп`яніння, ні в протоколі не зазначено свідків, а отже відмові апелянта від підписання документів не підтверджено нічим.

Наголошує, що під час проходження тесту апелянту не було надано чисту трубку і в його присутності її не розкривали, що в свою чергу відображено на відео.

Зазначає, що строк дії свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 «Прилади електродіагностичні ALKOTEST №6810» вичерпаний 10.02.2015.

Акцентує, що згідно даних тесту №2600 остання калібровка алкотестеру «ALKOTEST №6810» (прилад N ARBFJ-0435) проводилася ще 27.05.2021. Тобто даний прилад використовувався 10.04.2021 без проведення його обов`язкової калібровки, що в свою чергу унеможливлює визнання факту, що зазначений вище пристрій перебував у справному стані.

Зазначає, що апелянт також просив суд звернути увагу щодо порушення його конституційних прав як громадянина України, які чітко зафіксовано на відео долученого суду, а саме: працівникам поліції не роз`яснено права особи, в тому числі ст. 63 Конституції України та право на захист, гарантоване ст. 59 Конституції України та ст. 13 ЄКЗПЛ.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом серії БД №323931 від 10.04.2022, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем в м.Новий Розділ, по вулиці Миколаївська в стані алкогольного сп`яніння (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотесту Драгер, результат 1,66 проміле (а.с.4); чеком приладу Драгер від 10.04.2022 року з якого вбачається, що стан сп`яніння ОСОБА_1 становить 1,66 проміле (а.с.3), відеозаписом події (а.с.7), які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до п.6, п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager» був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних засобів відеозапису. За результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager» було зроблено роздруківку та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810».

Як вбачається з долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано подію, яка мала місце 10.04.2022, зокрема, на ньому відображено проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», результат позитивний 1,66 ‰.

Крім цього, суд першої інстанції вірно встановив, що при огляді відеофіксації та протоколу, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в м.Новий Розділ, по вулиці Миколаївська, а його покликання на покази свідка ОСОБА_3 спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, покликання в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним та розцінює як спосіб уникнення останнім відповідальності.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував та жодних заперечень щодо правомірності проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан сп`яніння із використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», як і щодо результатів проведеного огляду не висловлював.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії БД №323931 від 10.04.2022 оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства, і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані якого узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.

Твердження захисника про те, що перевірка ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводилась за допомогою приладу, який не відповідає вимогам Інструкції Держспоживстандарту, оскільки такий не пройшов калібрування протягом шестимісячного терміну і відповідно його показники не можуть вважатись належним та допустимим доказом, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним й до уваги не бере, з огляду на таке.

Відповідно до листа заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 992 від 11 грудня 2014 року використання медичних виробів: приладів електродіагностичних, зокрема Alcotest 6810, які були завезені в Україну, придбані споживачем та введені в експлуатацію протягом часу дії Свідоцтва про державну реєстрацію № 7261/2007 від 10 лютого 2010 року, після закінчення дії означеного Свідоцтва є можливим за умов дотримання умов експлуатації, технічного обслуговування, калібрування та повірки.

Згідно із сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки, міжповірочний інтервал приладу Драгер Drager Alcotest 6810 становить один рік.

Згідно зі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/3221, чинного до 27 травня 2022 року, газоаналізатор Alcotest 6810, зав. №ARBF - 0435 виробник Drager Safety AG and Co. KGaA, Німеччина, відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019.

З роздрукованого результату результату огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810» вбачається, що датою калібрування приладу є 27 травня 2021 року. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747, вказаний інтервал становить 1 рік, тобто до 27 травня 2022 року (огляд проводився 10 квітня 2022 року), що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу «Drager Alkotest 6810», а відтак підстави для визнання результатів приладу недійсними - відсутні.

Таким чином, поліцейським правомірно застосований під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор «Drager Alkotest 6810» та його показники є допустимими доказами.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що рішення судді першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується на основі всебічно, повно та об`єктивно з`ясованих обставин справи, вина ОСОБА_1 доводиться допустимими, належними та достатніми доказами у справі.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження таких дій і їх результатів.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк