Справа № 738/402/21 Головуючий у 1 інстанції Волошина Н. В.
Провадження № 33/4823/177/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Демченка О.В.,

за участю захисника - адвоката Долженко О.М. - в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу захисника - адвоката Долженко О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мена, Чернігівської області, зареєстрований в урочищі АДРЕСА_1 , проживаючий по АДРЕСА_2 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 496 грн. 20 коп.

Як встановив суд, 27 березня 2021 року, о 17 год. 08 хв., по вул. Героїв АТО в м. Мена, Чернігівської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Москвич -412», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник - адвокат Долженко О.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, через незаконність, необґрунтованість, та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу даного адміністративного правопорушення.

Вважає, що вказане рішення винесено з порушенням законодавства про адміністративні правопорушення, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно і не в повному обсязі дослідив матеріали справи.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом.

На думку апелянта, відеоматеріал не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, оскільки всупереч вимогам чинного законодавства про адміністративні правопорушення відео, не є цілісним, до того ж відеофіксація працівником поліції була на його особистий мобільний телефон.

При цьому зауважує, що ОСОБА_1 в порушення вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення не було відсторонено від керування транспортним засобом.

За таких обставин, вимога працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставною, а складання самого протоколу є незаконним.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши автора апеляційної скарги (в режимі відеоконференції) на підтвердження викладених в апеляційній скарзі вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 383452 від 27 березня 2021 р., 27 березня 2021 року, о 17 год. 08 хв., по вул. Героїв АТО в м. Мена, Чернігівської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Москвич -412», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків (а.с.6-7) та відеозаписом, доданим до протоколу поліцією.

Головною тезою апеляційної скарги, як і головною думкою захисника в судовому засіданні було те, що відеозапис, доданий поліцією до протоколу про адміністративне правопорушення, не можна вважати належним і допустимим доказом, оскільки неможливо довести, що усі п`ять відео файлів, які знаходяться на диску, доданому до протоколу, зняті в один день, а беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «Москвич -412», д.н.з. НОМЕР_2 березня 2021 р. немає і тому відмова його про проходження медичного огляду на стан сп`яніння є правомірною.

З цим апеляційний суд не погоджується. Усі відеофайли, як це видно з автоматично зафіксованої на них даті і часу, були зняті 27 березня 2021 року послідовно один за одним. Уважно вивчивши їх, суд встановив, що на першому відеофайлі зафіксовано рух автомобіля «Москвич -412», д.н.з. НОМЕР_1 , який зупиняється в центрі м. Мена. На другому відеофайлі видно спілкування поліцейських з ОСОБА_1 на місці зупинки, який не заперечує факту керування ним автомобілем. Як видно з цих відеофайлів, зйомка проводиться при однакових погодних умовах, в один час і в одну пору року, на одному й тому ж місці, що говорить про правильність висновків місцевого суду щодо керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

Стверджуючи, що автомобілем «Москвич -412», д.н.з. НОМЕР_1 могла керувати інша особа за згодою власника автомобіля, стороною захисту не було надано жодних доказів на підтвердження цього і навіть не висловлено припущень щодо кола цих осіб.

Отже, апеляційний суд не може погодитись з думкою апелянта про неналежність і недопустимість доказу - відеозапису, наданому поліцейськими.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція має право у своїй діяльності застосовувати технічні прилади і засоби, що мають функції відео зйомки, що й було виконано поліцією при фіксації правопорушення, скоєного ОСОБА_1 . При цьому апелянтом не наведено таких грубих порушень законів і підзаконних актів (у тому числі Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 р. № 1026), які б дали підстави для визнання доказу - відеозапису недопустимим.

Слід зазначити і те, що проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду особою, щодо якої порушується таке питання.

Інші твердження апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Наявним у справі про адміністративне правопорушення доказам суд першої інстанції надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо відмови особи, що притягується до адміністративної відповідальності від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння за наявності підозри знаходження особи в такому стані, з чим погоджується і апеляційний суд.

У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а позицію сторони захисту розцінює як намагання уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєне.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Долженко О.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко