Провадження № 33/824/3632/2022 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 грудня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сацика Романа Васильовича на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05 червня 2022 року серії ААД №155766 04 червня 2022 року о 23 год. 40 хв. по вул. Стеценка, 2 в м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Citroen, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія» за адресою: вул. Відпочинку, 18. Подія фіксувалася на нагрудну бодікамеру. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн. 20 коп.

Приймаючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року, скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що 03 жовтня 2022 року в межах строку на апеляційне оскарження захисником ОСОБА_1 адвокатом Сациком Р.В. було подано апеляційну скаргу на зазначену постанову. Проте, апеляційна скарга була помилково направлена до Київського апеляційного суду. 08 листопада 2022 року від Київського апеляційного суду надійшов лист з апеляційною скаргою, супровідним листом та службовою розпискою. Після чого 09 листопада 2022 року, апеляційну скаргу було направлено до місцевого суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Сацик Р.В. зазначає, що в матеріалах справи відсутній відеозапис зупинки транспортного засобу, а автомобіль в якому знаходився ОСОБА_1 був припаркований. Таким чином, відсутній суб`єкт правопорушення - особа, яка керує транспортним засобом, адже належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 був водієм та виконував функції водія - відсутні. Також захисник вказує на те, що місцевий суд не взяв до уваги ту обставину, що огляд на стан сп`яніння не був проведений в закладі охорони здоров`я, висновок був виданий лікарем без відповідних лабораторних досліджень. ОСОБА_1 добровільно надав зразки біологічної речовини (сечі) для проведення лабораторних досліджень. Отже, відсутня об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки перебування в стані алкогольного сп`яніння підтверджено неналежним та недопустимим доказом. Крім того, наявні в матеріалах справи відеозаписи, не є цілісними, зокрема на них відсутній момент оголошення результату огляду та підстави, що стали причиною позитивного висновку лікаря. Також, в суді першої інстанції суддя не досліджував в присутності ОСОБА_1 ні письмові докази, ні відеозапис, хоча ОСОБА_1 клопотав про це, внаслідок чого суд першої інстанції допустив формальний підхід до розгляду справи, не з`ясував повно та всебічно всі обставини справи. Таким чином, належних і допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи немає, що дає підстави прийти до висновку про відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Сацика Р.В. щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Шевченківського районного суду міста Києва винесена 22 вересня 2022 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови було 03 жовтня 2022 року.

Згідно з наданими захисником доказами відправлення поштової кореспонденції, захисником ОСОБА_1 адвокатом Сациком Р.В. 03 жовтня 2022 року, тобто, у строк визначений законом було помилково направлено апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду.

Оскільки у строк визначений законом, захисником ОСОБА_1 адвокатом Сациком Р.В. вчинялись дії щодо оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року, строк на апеляційне оскарження пропущено останнім з поважних причин, а, відтак, право на апеляційне оскарження судового рішення має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку.

Дослідивши матеріали провадження, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Сацика Р.В., суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий суд дотримався вищезазначених вимог закону та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Оскаржуючи постанову місцевого суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Сацик Р.В. вказує на те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис зупинки транспортного засобу, а автомобіль, в якому знаходився ОСОБА_1 , був припаркований. Таким чином, відсутній суб`єкт правопорушення - особа, яка керує транспортним засобом, адже належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 був водієм та виконував функції водія - відсутні.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься постанова від 05 червня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої «керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян». Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції апелянтом та його захисником зазначено, що вказана постанова ними не оскаржувалася і є чинною. Крім того, з наданого суду відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 на місці події жодного разу не заперечував факту керування транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції, що узгоджується з встановленими вищезазначеною постановою від 05 червня 2022 року обставинами. Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Сацик Р.В. також вказує на те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є недійсним. ОСОБА_1 не міг здати достатню кількість біологічної речовини для проведення аналізу, а лікар, не запропонувавши йому здати кров, як того вимагає Інструкція, видала висновок без відповідних лабораторних досліджень.

Перевіривши зазначені доводи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду регламентована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 ч. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до ч. 7 Розділу ІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Відповідно до ч. 12, 13 Розділу ІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Відповідно до ч. 15, 16 Розділу ІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Отже, у відповідності до вимог зазначеної Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення вмісту алкоголю під час огляду на стан алкогольного сп`яніння не є обов`язковим. Тому, за результатами огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння працівником медичного закладу було складено висновок у відповідності до Інструкції. Відтак, доводи апеляційної скарги щодо визнання медичного висновку, у відповідності до якого ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння, недійсним є необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Серед іншого, захисник зазначає, що поліцейські не ознайомлювали ОСОБА_1 з його правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Разом з тим права, визначені зазначеними статтями в повному обсязі поновлено в ході розгляду справи апеляційним судом, в судовому засіданні якого він мав можливість довести до відома суду усі обставини, на яких ґрунтується його позиція захисту, та запросити будь-якого захисника за власним вибором, чим і скористався ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги в частині, що наявний у матеріалах справи відеозапис не є цілісним, зокрема на ньому відсутній момент оголошення результату огляду та підстав, що стали причиною позитивного висновку лікаря, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки обставини, зафіксовані на відеозаписі узгоджуються та підтверджуються іншими наявними у справі доказами. Не дивлячись, що в порушення інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 поліцейський надав неповний запис, на останньому зафіксовано обставини, які утворюють об`єктивну сторону вчиненого правопорушення.

Посилаючись на неповний відеозапис події, захисник ОСОБА_1. не вказував, що в результаті такого порушення не були зафіксовані обставини, які суттєво впливають на доведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи зазначене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б мали своїм наслідком скасування постанови, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Сацику Роману Васильовичу строк на апеляційне скарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сацика Романа Васильовича залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв