Провадження № 3/761/7762/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління ДПС у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який є директором ТОВ «ВУДС-ГРУП», РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

До суду надійшов протокол, який складений 03 грудня 2021 року за № 37324/ж12/26-15-04-07-23 головним державним інспектором Головного управління ДПС у м. Києві Постоловщенко І.П., при проведені камеральної перевірки правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування з ПДВ за вересень 2021 року, згідно якої встановлено, що ОСОБА_1 , який є директором ТОВ «ВУДС-ГРУП» вчинив порушення порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 зі змінами та доповненнями за вересень 2021 року.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. При цьому, будь-яких заяв або клопотань, в тому числі про відкладення судового розгляду, від ОСОБА_1 не надходило.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 завчасно та належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не направляв, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги, що участь особи при розгляді справ за ст. 163-1 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Суддя, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення № 37324/Ж12/26-15-04-07-23 від 03 грудня 2021 року, акт про результати камеральної перевірки, акт про неявку на складання протоколу про адміністративне правопорушення, акт про неможливість вручення примірника протоколу про адміністративне правопорушення, дійшла наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 163-1 КпАП України, відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наведена норма закону є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути чітко зазначено обставини інкримінованого особі правопорушення, а також норма Закону, яка була порушена особою, щодо якої складений протокол.

Всупереч цим вимогам Закону у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягає порушення саме ним встановленого порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, який ним Закон порушено. Посилання ж у протоколі просто на наказ Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21. зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 без конкретизації, яку норму якого Закону особою порушено, в чому полягає це порушення, які конкретно дії або бездіяльність допущені особою, не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться ОСОБА_1 у вину.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному вивченні справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Наявна у матеріалах справи копія акту перевірки також не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Крім того, зі змісту адміністративного протоколу № 37324/Ж12/26-15-04-07-23 від 03 грудня 2021 року та матеріалів справи вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було грубо порушено права ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, було відомо про його складання, вказана особа не ознайомлена зі змістом даного протоколу та матеріалами справи в цілому, їй не були роз`яснені її процесуальні права, а також вона була позбавлена можливості дати пояснення по суті правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 не ознайомлений також і зі змістом акту за результатами перевірки даних ТОВ «ВУДС-ГРУП» від 12 листопада 2021 року.

Водночас, жодних підтверджуючих даних про те, що відповідний протокол про адміністративне правопорушення було відправлено та отримано ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено, як і не долучено підтверджуючих документів про отримання саме ОСОБА_1 таких документів.

Судом вживались заходи з метою усунення можливих сумнівів щодо можливості у ОСОБА_1 ознайомитись з висунутим йому обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, підстав такого обвинувачення, зібраних уповноваженою особою доказів вчинення такого правопорушення, тощо - зокрема з метою встановлення даних щодо отримання ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали провадження направлялись до Головного управління ДПС у м. Києві для належного оформлення, разом з тим, як вбачається з листа ГУ ДПС в м. Києві 26812/5/26-15-04-06-08 від 04.11.2022 - в.о. начальника ГУ ДПС в м. Києві Датій О. стверджує, що ОСОБА_1 отримав лист-запрошення на підписання протоколу про адміністративне правопорушення 01.12.2021, разом з тим жодних доказів на підтвердження таких тверджень уповноваженої особи ГУ ДПС в м. Києві суду надано не було, відомостей про вжиття будь-яких інших заходів, спрямованих на виконання постанови по суті - матеріали долучені до протоколу про адміністративне правопорушення не містять - тобто, уповноважені особи ГУ ДПС в м. Києві вжили певні формальні дії на виконання постанови суду, разом з тим не вживши всіх можливих вичерпних дій для забезпечення виконання постанови по суті - у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати належну кваліфікацію діям ОСОБА_1 , яка б була поза розумним сумнівом правильною в очах стороннього та незацікавленого спостерігача.

Таким чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про час, дату, місце та суть правопорушення, складений з порушенням ст.256 КУпАП, а тому суд виходячи із принципів безсторонності та змагальності сторін, приймаючи справедливе і неупереджене рішення, приходить до висновку, що головним державним інспектором Головного управління ДПС у м. Києві не доведено, що ОСОБА_1 допущено ведення податкового обліку з порушенням податкового законодавства.

Отже, на підставі вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої зокрема у рішеннях по справах «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інших рішеннях при провадженні у справі про адміністративне правопорушення необхідно застосовувати положення закону, який регламентує кримінальне провадження.

Наведене указує на те, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, за своєю сутністю є обвинуваченням, а обставини вчинення адміністративного правопорушення, які указуються суддею у постанові, за своєю сутністю є формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним. Відповідно до положень КПК України розгляд справи проводиться судом в межах висунутого обвинувачення, яке при його формулюванні у постанові не повинно ні погіршувати становище особи, ні істотно відрізнятися від сформульованого органом обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч.1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-1 КУпАП підлягає закриттю, оскільки у його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладено, керуючись ст. 163-1, ст. 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк