Справа №461/3050/22
Провадження №3/461/1998/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р.,

за участі представника митниці Лубоцького Б.І., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Якимишин О.З., розглянувши справу про адміністративне правопорушення,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм «WEST-TRAVEL» S.R.O (CZ Cernozice 170, Cernozice 503 04), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 483 МК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про порушення митних правил від 01.06.2022 року № 0545/20900/22, 16.11.2021 року о 16 год. 32 хв. через пункт пропуску "Краківець - Корчова" митного поста "Яворів" Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «виїзд з України» автобуса марки «VOLVO IRIZAR», VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (країна реєстрації - Чехія), під керуванням ОСОБА_1 . Автобус здійснював регулярні перевезення пасажирів за маршрутом «Турка- Прага» (дозвіл серії БВ №011500).

Митними органами Республіки Польща листом № 0201-IGM.541.21.2022.4.JC від 03.02.2022 (лист ДМСУ № 08-3/26-04/7/2527 від 16.05.2022) повідомлено, що 16.11.2021 року о 23 год. 45 хв. v пункті пропуску «Корчова» в даху автобуса з реєстраційним номером 2BD8311 було виявлено 56,2 кг бурштину загальною вартістю 175 000 злотих (станом на 16.11.2021 за курсом НБУ відповідає сумі 1 137 325 грн.). Переміщення виявленого каміння здійснював водій автобуса - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Митними органами Республіки Польщі вказаного громадянина було затримано, опитано та висунуто обвинувачення. Суд першої інстанції наклав на громадянина штраф у розмірі 20000, 00 злотих з конфіскацією виявленого бурштину.

До листа митними органами суміжної сторони додано фотоматеріали, які підтверджують даний факт.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 16.11.2022 перемістив через митний кордон України 56,2 кг бурштину загальною вартістю 1 137 325, 00 грн., які знаходилися в даху автобуса марки «VOLVO IRIZAR», VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (країна реєстрації - Чехія).

З метою отримання пояснень від ОСОБА_1 та прийняття ним участі у складанні протоколу про порушення митних правил Львівською митницею на його адресу скеровано лист від 23.05.2022 № 7.4-4/20-06/10/9852, яким громадянину запропоновано прибути до Львівської митниці в термін до 31.05.2022 року. Однак громадянин у вказаний термін не з`явився та про причини неявки не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України товари з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч.1 ст. 483 МК України.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Якимишин О.З. подала клопотання про закриття провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. У судовому засіданні зазначила, що митним органом не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Представник митниці в судовому засіданні зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване. До останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією частиною 1 статті 483МК України. Також зазначив, що ст. 567 МК України, передбачано, що взаємодія органів доходів і зборів України з митними та іншими уповноваженими органами іноземних держав, а також з міжнародними організаціями з питань боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил здійснюється в порядку, передбаченому міжнародними договорами України, укладеними відповідно до закону.

Заслухавши думку представника митниці, пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно з ст. 486 Митного кодексу України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким порушенням.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.280КУпАП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд вважає за необхідне згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення(КУпАП).

При цьому, за змістом ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 495 МК України протокол про порушення митних правил є джерелом доказів у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 1 ст. 483 МК України.

Частиною першою статті 483 МК України передбачено відповідальність особи за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП та ч. 2 ст. 495 МК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0545/20900/22 від 16.11.2021 року, вбачається, що митними органами Республіки Польща виявлено 56,2 кг бурштину загальною вартістю 175 000, 00 злотих. Повідомлено, що бурштин знаходився в даху автобуса. На підставі листа з Республіки Польща митниця зробила висновок, що товар знаходився в даху автобуса (в обшивках), а саме у місці з утрудненим доступом до товару.

З матеріалів справи вбачається, що Львівська митниця зверталася з листом-запитом до митних органів Республіки Польща в якому просить надати інформацію щодо: дати, часу та місця виявлення товарів, які переміщувалися з порушенням митних правил; кількості виявлених предметів правопорушення та їх вартість; дані особи (осіб), якою (якими) здійснено незаконне переміщення тютюнових виробів; чи надавала вказана особа пояснення, якщо так, то які саме? Чи визнала дана особа виявлений бурштин своєю власністю та свою вину?; місця та способи приховування бурштину; способи його виявлення, застосування технічних засобів митного контролю, наявність оперативної інформації, та інше. А також просили надати матеріали фото, відеофіксації виявлення та затримання бурштину.

Суд зазначає, що інформація, отримана у листі від митного органу Республіки Польща не є повною та не містить достатніх доказів для визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, адже у ньому конкретно місця знаходження бурштину не зазначено, як і не зазначено, чи був такий доступ до нього утрудненим, чи застосовувались та які технічні засоби для виявлення даного каміння.

Фотографії, на підставі яких митниця зробила висновок, є неналежної якості та не є належним доказом того, що бурштин знаходився в місцях, доступ до яких був утрудненим.

В протоколі, який є джерелом доказів у справі про порушення митних правил зазначено, що бурштин знаходився в даху автобуса, але доказів, що такий знаходився саме в даху , матеріали справи не містять, як і не містять інформації щодо використання спеціальних засобів для виявлення предметів порушення митних правил.

Тому суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні докази того, що переміщуваний товар приховувався від митного контролю з утрудненим доступом, оскільки ОСОБА_1 ставиться у вину органом митниці саме переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Крім того, митним органом не взято до уваги, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , являється пасажирський автобус, який здійснював регулярні перевезення пасажирів за маршрутом «Турка-Прага» і під час перетину кордону в цей день у ньому знаходились пасажири. Разом з тим, митним органом особи даних пасажирів не були встановлені, як і не було відібрано у них пояснення, а відтак не з`ясовано ряд обставин, що мають вирішальне значення для правильного вирішення справи та підставності притягнення до відповідальності ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого порушення митних правил, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, обставин справи, суд по такій категорії справ повинен застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товару, що був безпосереднім предметом порушення митних правил та конфіскації цього товару.

Разом з тим, товар не був виявлений та не вилучався при перетині кордону України митним органом, що унеможливлює встановити його вартість, яка має покладатись в основу рішення суду в частині визначення розміру штрафу.

Суд зазначає, що встановити вартість ймовірних предметів порушення митних правил неможливо з причин відсутності про них повної інформації та відсутності безпосередніх предметів, які б можливо було б дослідити, а відтак рішення суду в частині визначення штрафу не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що в матеріалах справи крім зазначення ваги, відсутні будь-які відомості про переміщуваний товар, як і відсутні документи, на підставі яких було визначено дану вартість товару (тобто не отримано від компетентних органів Республіки Польща повну інформації про товар та його ціну і яким чином він був визначений), як і відсутні докази, що переміщуваний товар приховувався від митного контролю з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Окрім цього, з листа митного органу Республіки Польщі вбачається, що ОСОБА_1 було затримано, опитано та висунуто обвинувачення. Суд першої інстанції Республіки Польща наклав на нього стягнення - штраф у розмірі 20000, 00 злотих з конфіскацією виявленого бурштину.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 раніше було притягнуто до відповідальності судом першої інстанції Республіки Польща за діяння, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення №0545/20900/22 від 01.06.2022 року.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії ОСОБА_1 не містять складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Пунктом 1 частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.4 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Таким чином, суд прийшов до беззаперечного переконання, що обставини, які викладені в протоколі від 01.06.2022 року №04545/20900/22, не відображають всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, при цьому суд позбавлений права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст.247 КУпАП, ч.1 ст. 483 МК України, суддя ,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя О.Р. Юрків.