Справа № 656/74/22
Номер провадження 3/656/51/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Генічеського районного відділення поліції ГУ НП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець « ОСОБА_1 », має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, не є депутатом, не є особою з інвалідністю, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Обставини справи

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022 у провадження судді Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І. передана справа № 656/74/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно вимог ст. 278 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку підвідомча Іванівському районному суду Херсонської області. Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про адміністративне правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, передбачені ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Опис обставин, установлених судом під час розгляду справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 510336 від 31.01.2022 року, складеним дільничним офіцером поліції відділення поліції №2 Генічеського відділу поліції ГУ НП України в Херсонській області капітаном поліції Самойленко В.В. вбачається, що 10.01.2022 року о 18.00 год громадянка ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство економічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Зі складеними з приводу виявленого адміністративного правопорушення з протоколом про адміністративне правопорушення порушниця ознайомилася, було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст..277 КУпАП, про що зроблено відмітка та проставлено підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильства» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають їхні батьки та діти; батьки (мати, батько) і дитина (діти); прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно супровідного листа відділення поліції №2 Генічеського районного відділення поліції ГУ НП в Херсонській області за вихідним №875/38-2/22 від 01.02.2022 року на адресу Іванівського районного суду Херсонської області було скеровано матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності порушника за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, які скеровано в орган, в компетенцію якого входить розгляд таких матеріалів. Адміністративні матеріали надійшли в Іванівський районний суд Херсонської області 02.02.2022 року за вхідним №352/22-вх.

За приписами ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що з метою вжиття заходів щодо повідомлення особи про судове засідання ОСОБА_1 сповіщено про час, дату і місце розгляду справи в передбачений і дозволений спосіб, про що підтверджують повідомлення про скерування виклику та розписки про одержання судової повістки-повідомлення.

Будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, отримавши інформацію від суду про вчинення відповідної процесуальної дії, яка направлена судом за належною адресою і повернено, вважається, що такий адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії належним чином.

З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час слухання справи, враховуючи положення ст.268 КУпАП, яка передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.1 ст.173-2 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи оскільки в змозі всебічно, повно та об`єктивно встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини у їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи, оскільки протокол про адміністративні правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, складений уповноваженою державою особою, оскільки від імені органів Національної поліції оформляти справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію, про вчинення дій собою не в стані крайньої необхідності.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст..38 КУпАП.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання 04.02.2022 року, 08.02.2022 року прибула ОСОБА_1 як особа, відносно якої складено адміністративний протокол.

04.02.2022 року в судовому засіданні надала пояснення, не заперечила проти виклику в судове засідання працівників поліції, які складали протокол і формували матеріали адміністративної справи з метою усунення неточностей, які зафіксовані в адміністративному протоколі.

08.02.2022 року в судовому засіданні заявила клопотання про долучення копій свідоцтв про народження дітей, як характеризуючі матеріали, а також копії підтверджуючих документів про право власності на нерухоме майно, з яких вбачається, що події відбувалися в приміщеннях, які їй належать одноособово на праві власності.

Інших заяв та клопотань на адресу суду не подавала.

В судове засідання 04.02.2022 року, 08.02.2022 року прибув потерпілий ОСОБА_1 , в судовому засіданні надав пояснення, не заперечив проти виклику в судове засідання працівників поліції, які формували матеріали адміністративної справи з метою повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Виклад позиції сторони по справі.

У судове засідання, які призначалися судом, ОСОБА_1 прибула, в судовому засіданні надала пояснення, якими підтвердила, що 10.01.2022 року після 18.00 год в кафе «Апельсин» за адресою АДРЕСА_1 в той час коли вона знаходилася на робочому місці прийшов її чоловік ОСОБА_2 , який почав її ображати. В цей час в приміщенні кафе знаходилася її мати ОСОБА_3 . Під час перебування в кафе ОСОБА_2 , в кафе викликані були її батько ОСОБА_4 та сестра. По кафе бігав ОСОБА_2 , який все знімав на телефон. Після того, як він вийшов з кафе, з метою недопущення виникнення конфлікту, вона зачинила вхідні двері в кафе. В подальшому в неї працівники поліції відібрали пояснення. Зі складеним протоколом не згідна, свої дії вважає правомірними, жодного насильства по відношенню до ОСОБА_2 не вчиняла, не вважає себе винною у вчиненні будь-якого адміністративного правопорушення 10.01.2022 року. Зазначила, що працівник поліції не мав права в складеному протоколі формулювати правопорушення як насильство економічного характеру, в протоколі не вказав ОСОБА_2 як потерпілого, також не зазначив свідків. Повідомила, що стосовно ОСОБА_2 діяв заборонний припис, тільки по яких причинах копія такого припису не долучена до матеріалів справи працівником поліції, їй не відомо, ОСОБА_2 неодноразову передавалися його особисті речі за місцем його фактичного проживання АДРЕСА_1 .

У судове засідання, які призначалися судом, ОСОБА_2 прибув, надав пояснення, що 10.01.2022 року приблизно після 18.00 год він зайшов в кафе «Апельсин» за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вирішив забрати свої особисті речі. Зазначив, що оскільки на протязі цілого дня в житловий будинок, який також знаходиться за цією ж адресою, і в якому він зареєстрований, він не в змозі зайти по тій причині що все закрито, а тому він сам на власний розсуд вирішив визначити коли, як і в який спосіб потрапляти на вказану адресу за своїми речами. В приміщення кафе потрапив безперешкодно, в якому перебувала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . При цьому в суді зазначив, що йому чинили перешкоди в побаченні з дітьми, перешкоди в доступі до житла, в якому він прописаний, перешкоди в тому, щоб забрати свої особисті речі. Водночас ОСОБА_2 зазначив, що з позовами в суд про порядок побачення і виховання дітей, про усунення перешкод в користуванні житлом він не звертався.

В судове засідання працівники поліції Самойленко В.В. та ОСОБА_5 , які належним чином і в передбачений законом порядок викликалися, не прибули, причин свого неприбуття не повідомили.

Встановивши дійсні обставини справи, суд вирішує адміністративні матеріали з врахуванням наступних мотивів та норм права.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

За змістом ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Об`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у вмисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого; невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений; неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення термінового заборонного припису.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає стусани, штовхання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості. Пихологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна (ст..1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

З наявних документів вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, оскільки суб`єктом є фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.01.2022 року, з якого вбачається, що поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Генічеського відділу поліції ГУ НП України в Херсонській області старшим сержантом поліції Касумовим Р.А. зафіксовано, що ОСОБА_2 просить прийняти міри до його дружини ОСОБА_1 яка 10.01.2022 року близько 18.35 год не впускала до місця його проживання, забороняла входити до будинку по АДРЕСА_1 .

З пояснення отриманого 10.01.2022 року в ОСОБА_2 поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Генічеського відділу поліції ГУ НП України в Херсонській області старшим сержантом поліції Касумовим Р.А. вбачається, що 10.01.2022 року близько 18.35 год ОСОБА_1 не впускала до місця його проживання, забороняла входити до будинку по АДРЕСА_1 , коли він стояв на порозі до будинку, незважаючи на те, що він в такому будинку прописаний. Після цього він зателефонував в поліцію.

З пояснення отриманого 31.01.2022 року в ОСОБА_1 дільничим офіцером поліції відділення поліції №2 Генічеського відділу поліції ГУ НП України в Херсонській області капітаном поліції Самойленко В.В. вбачається, що 10.01.2022 року близько 18.30 год в кафе «Апельсин» прийшов її чоловік, який почав до неї чіплятися. Через деякий час прийшов її батько з сестрою. ОСОБА_2 в цей час бігав по кафе та знімав на мобільний телефон та намагався провокувати присутніх. Після цього ОСОБА_2 вийшов з даного приміщення, і вона зачинила двері.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 510336 від 31.01.2022 року, який складений дільничим офіцером поліції відділення поліції №2 Генічеського відділу поліції ГУ НП України в Херсонській області капітаном поліції Самойленко В.В. вбачається, що 10.01.2022 року о 18.00 год громадянка ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство економічного характеру.

Протокол про адміністративне правопорушення з приводу виявленого адміністративного правопорушення був складений в присутності ОСОБА_1 , яка ознайомившись з протоколом, підписала протокол.

Відтак, вбачаючи в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, уповноваженою особою складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано виявлені факти.

В дотримання вимог ст.. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складався і був складений в присутності правопорушника.

Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені ст..63 Конституції України, ст..ст.256, 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто судом у строки, визначені ст.. 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проставлення підпису про ознайомлення з правами й обов`язками у протоколі про адміністративне правопорушення робиться запис про це. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення за її підписом. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Одже, зазначені кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП мають бути обов`язково зазначені у відповідному акті обвинувачення, яким в даному випадку є протокол про адміністративне правопорушення.

Водночас суд звертає увагу на наступне.

Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 року за № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України матеріалів про адміністративні правопорушення, в тому числі складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 510336 від 31.01.2022 року окрім формулювання того, що вчинено домашнє насильство економічного характеру, не відображено в чому таке насильство економічного характеру проявилося, не зазначено усіх кваліфікуючих ознак такого правопорушення.

Так, наприклад, в протоколі зазначено населений пункт та вулиця, як місце проживання (перебування) порушника, проте відсутній запис в даній графі відображення в якому районі і в якій області розташована вказана вулиця і даний населений пункт.

Окрім цього, в адміністративному протоколі, в описовій частині вказано місце, де виявлено (зафіксовано) правопорушення - смт Іванівка вул..Соборна,20. Даний факт вказує на неможливість суду встановити місце де було вчинено виявлене правопорушення, оскільки не зазначено адміністративно-територіальної одиниці (район, область) оскільки згідно адміністративно-територіального устрою України, згідно зі ст..133 Конституції України, усі несені пункти входять в систему адміністративно-територіального устрою України, яку становлять області, райони, міста, райони у містах, селища і села. У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано і не надано доказів того, що адміністративне правопорушення вчинено саме в Генічеському (стара назва Іванівському) районі Херсонської області.

З адміністративного протоколу вбачається запис, що порушник до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, відображено в який спосіб проводилася така перевірка. Однак в підтвердженя проведеної перевірки не долучено відповідної роздруківки інформації про порушника з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України «АРМОР», або при допомозі централізованого управління нарядами поліції (система «ЦУНАМІ»).

В адміністративному протоколі не вказано відповідно до вимог ст.256 КУпАП прізвища, адреси свідків правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи, що також суперечить вимогам п.п.12,15 Інструкції, якими передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення пояснення свідків, що містять інформацію про правопорушення. Дане порушення спростовано поясненнями як особи, відносно якої складено адміністративний протокол, так і поясненням потерпілого про те, що на місці події були присутні свідки. За наявності свідків протокол може бути підписано такими особами.

В адміністративному протоколі не вказано відповідно до вимог ст.256 КУпАП потерпілого його прізвище, ім`я, по батькові, адреса, що є порушенням вимог п.п.12,15 Інструкції оскільки в графі «потерпілий» не вказано прізвища ОСОБА_2 , а також за наявності потерпілого протокол може бути підписано такою особою.

При складанні адміністративного протоколу допущено порушення п.9 Інструкції, оскільки вимогами цього пункту передбачено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Суд вважає, що складений адміністративний протокол і інші матеріали не в повній мірі відображають об`єкт суспільних відносин в сфері громадського порядку і громадської безпеки, оскільки об`єктивна сторона такого правопорушення полягає у вмисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру.

В описовій частині протоколу вказано, в правопорушенні приймали участь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як чоловік та дружина. Проте в підтвердженя проведеної перевірки не долучено відповідних особистих правовстановлюючих документів, які підтверджують факт родинних відносин між сторонами. Даний факт встановлено і підтверджено в судовому засіданні.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Таким чином, обставини правопорушення викладені в протоколі серії ВАВ № 510336 від 31.01.2022 року не конкретно, без належного формулювання складу адміністративного правопорушення, яке не відповідає змісту диспозиції ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а також формулювання не знайшло підтвердження під час розгляду справи в суді.

У відповідності до практики ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Джерела права застосовані судом.

Відповідно до ст.ст. 1,8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Саме суди є останньою правовою інстанцією в державі, в якій кожен громадянин за необхідності шукає захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, відповідно до ст. 32 Конвенції питання тлумачення та її застосування належить до виключної компетенції ЄСПЛ, рішення якого є невід`ємною частиною Конвенції, як практика її застосування і тлумачення.

За ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

У відповідності до ст.1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26.04.2018 року висловив правову позицію в постанові у справі № 338/1/17 згідно якої, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, враховуючи вчинення процесуальних порушень працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, дають підстави суду вважати, що складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є не належним та не допустимим доказом для підтвердження вини ОСОБА_1 , тому в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

При прийняття рішення у справі судом враховано практику ЄСПЛ, де у справі «Коробов проти України» визначено, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Окрім цього у справі «Кобець проти України» визначено, що суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст..245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За практикою ЄСПЛ, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09.06.2011).

Крім того, ЄСПЛ зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21.02.1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02.09.1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17.11.2009 року).

Так, відповідно до п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст. 6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

Отже, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф.

За таких обставин, беручи до уваги те, що за ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність, всебічно, повно, об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку про недостатність доказів для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і вважає, що в її діях відсутній склад цього правопорушення, справу про адміністративне правопорушення слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки належними та допустимими доказами не доведено домашнє насильство економічного характеру.

Стосовно відшкодування шкоди.

Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у п.п.1-4 ст.213 КУпАП одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.

В даній справі суд не вирішує питання про відшкодування винним майнової шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування, оскільки, така шкода не заподіяна по причині відсутності в матеріалах справи доказів заподіяння такої шкоди.

Стосовно вирішення питання про вилучені речі і документи.

Частиною 4 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи. Оскільки речі і документи не вилучалися, суд даного питання не вирішує.

Стосовно стягнення судового збору.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір і порядок сплати встановлюється Законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (зі змінами), особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який станом на 01.01.2022 року становить 2481,00 грн. З 01.01.2022 року цей розмір судового збору становить 496,20 грн (2481 х 0,2 = 496,20).

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , то відповідно судовий збір стягненню не підлягає.

Суд також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в п.58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", заява N 303-A, п. 29).

Керуючись ст.ст. 40-1,173-2,221,268,280,283,284,287 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушеній на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 510336 від 31.01.2022 року, який складений дільничним офіцером поліції відділення поліції №2 Генічеського відділу поліції ГУ НП України в Херсонській області капітаном поліції Самойленко В.В. відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Іванівський районний суд Херсонської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р. І. Ференц