Справа № 351/1000/22
Номер провадження №3/351/880/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Посохов І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130, ст. 185 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Снятинського районного суду Івано-Франківської області з відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшли протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 110882 від 24.07.2022, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 110883 від 24.07.2022, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 065410 від 24.07.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

Постановами Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 03.11.2022 та 04.11.2022 справи про адміністративне правопорушення № 351/1001/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, № 351/1002/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, об`єднано в одне провадження зі справою про адміністративне правопорушення № 351/1000/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 110882 від 24.07.2022, ОСОБА_1 24.07.2022 о 21 годині 04 хвилини, в м. Снятин по вул. Микулинська, керуючи транспортним засобом марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , не зупинився на вимогу працівників поліції, яка подавалась проблисковими маячками синього та червоного кольорів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 110883 від 24.07.2022, ОСОБА_1 24.07.2022 о 21 годині 04 хвилини, в м. Снятин по вул. Микулинська керував транспортним засобом марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. На вимогу працівників поліції пройти медичне освідчення продути в алкотестер «Драгер» відмовився.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 065410 від 24.07.2022, ОСОБА_1 24.07.2022 о 21 годині 08 хвилин в м. Снятин по вул. Микулинська в громадському місці знаходився в стані алкогольного сп`яніння, голосно кричав, висловлювався на адресу працівників поліції нецензурними словами, погрожував звільненням з роботи, виривався, намагався втекти.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні адвокат Петричка О.Є. пояснив, що ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнає, наполягає на тому, що він не керував транспортним засобом, в автомобілі перебував в якості пасажира, автомобіль поліція не зупиняла за допомогою проблискових маячків, а під`їхала вже до стоячого автомобіля, водій якого поїхав додому, а тому не може бути притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Щодо ст. 185 КУпАП пояснив, що взагалі не розуміє навіщо ОСОБА_1 одягнули кайданки, оскільки злісної непокори працівникам поліції він не виявляв. Просив адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень у діях ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 24.07.2022 приблизно в обідній час до нього додому прийшов його онук ОСОБА_4 зі своїм другом ОСОБА_5 та у нього на подвір`ї вживали алкоголь. Через деякий час друг ОСОБА_6 захотів їхати додому і ОСОБА_1 хотів його відвезти на автомобілі. Тоді ОСОБА_3 сказав, що він п`яний і їхати за кермом він йому не дозволить, а сам відвезе його. Приблизно о 20.00-20.30 год. вони втрьох сіли в автомобіль «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , він сів за кермо, а хлопці на заднє сидіння та поїхали. По дорозі у напрямку залізничного вокзалу він почув, що пробив колесо, зупинився на узбіччі в районі вул. Микулинська, заглушив автомобіль та пішов до товариша, який живе неподалік, щоб поїхати додому за запасним колесом, оскільки в машині запаски не було та не було домкрату. Ключ від автомобіля у нього всього один і коли він поїхав за запасним колесом, то ключ забрав із собою, щоб хлопці ні куди не поїхали. Приблизно десь через годину він повернувся із запасним колесом на місце зупинки, але автомобіля там вже не було. До свого онука ОСОБА_1 він не зміг додзвонитися, а тому вирішив піти додому. Приблизно о 23:00 год. ОСОБА_1 прийшов додому і повідомив йому, що автомобіль забрали співробітники поліції, а стосовно ОСОБА_1 склали протоколи про адміністративні правопорушення, як на водія автомобіля. Він запитав у ОСОБА_6 , як могли забрати автомобіль, якщо в ньому не було ключа запалювання, а він сказав, що забрали без ключа. Свідок стверджує, що за кермом автомобіля їхав саме він і під час руху поліція його не зупиняла.

Вислухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З диспозиції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

З диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З диспозиції ст. 185 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ААД № 110882 від 24.07.2022, ОСОБА_1 24.07.2022 о 21 годині 04 хвилини, в м. Снятин по вул. Микулинська, керуючи транспортним засобом марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , не зупинився на вимогу працівників поліції, яка подавалась проблисковими маячками синього та червоного кольорів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 110883 від 24.07.2022, ОСОБА_1 24.07.2022 о 21 годині 04 хвилини, в м. Снятин по вул. Микулинська керував транспортним засобом марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. На вимогу працівників поліції пройти медичне освідчення продути в алкотестер «Драгер» відмовився.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 065410 від 24.07.2022, ОСОБА_1 24.07.2022 о 21 годині 08 хвилин в м. Снятин по вул. Микулинська в громадському місці знаходився в стані алкогольного сп`яніння, голосно кричав, висловлювався на адресу працівників поліції нецензурними словами, погрожував звільненням з роботи, виривався, намагався втекти.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що доказами вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, ч. 2 ст. 130 КУпАП, ст. 185 КУПАП України є протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 110882 від 24.07.2022; протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 110883 від 24.07.2022; протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 065410 від 24.07.2022; рапорт пом. о/ч СР ПП № 2 ВП № 1 Коломийського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області Руданець І.В. від 24.07.2022; направлення на огляд в заклад охорони здоров`я для встановлення стану сп`яніння від 24.07.2022, з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 від огляду в Снятинській ЦРЛ відмовився; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відмовився; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу марки «Ауді», д.н.з НОМЕР_1 , від 24.07.2022 о 23.47 год., згідно з яким відсутні ключі запалювання та відкриті передні вікна; копія постанови Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2022, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

При цьому, інших доказів на доведення винуватості особи в інкримінованих їй правопорушеннях суду не надано.

Надаючи оцінку протоколам про адміністративні правопорушення, складеним стосовно ОСОБА_1 та іншим письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Крім того, суд не приймає в якості належного та допустимого доказу також і наданий відеозапис фіксації правопорушення, оскільки хоча його і було здійснено у відповідності до Закону України «Про національну поліцію», «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції № 100 від 03.02.2016 та «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, однак він не відповідає вимогам безперервності та не містить факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Водночас з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом та невиконання вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу. На відео зафіксовано розмову працівників поліції з ОСОБА_7 біля стоячого транспортного засобу з вимкненим двигуном, під час якої йому неодноразово запропоновано пройти освідчення на стан сп`яніння, а він неодноразово відмовлявся.

З іншого відеозапису, зафіксованого на камеру спостереження, розташовану вірогідно на мосту, вбачається, що направо повертає автомобіль «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , проте на записі не видно навіть при уповільненому перегляді обличчя водія цього автомобіля.

Надані відеозаписи не містять доказів як невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, так і взагалі його зупинки працівниками поліції, а також того, хто саме був водієм цього автомобіля.

Крім того, з показань свідка ОСОБА_3 вбачається, що за кермом автомобіля їхав саме він і під час руху поліція його не зупиняла, що він після вимушеної зупинки, їдучи додому за запасним колесом, ключ від автомобіля, який у нього всього один, забрав із собою, щоб хлопці ні куди не поїхали.

Вказані показання свідка узгоджуються з матеріалами справи, оскільки на відеозаписі працівниками поліції під час огляду автомобіля зафіксовано, що у його багажнику дійсно відсутнє запасне колесо, а крім того, відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу марки «Ауді», д.н.з НОМЕР_1 , від 24.07.2022, у ньому був відсутній ключ запалювання та відкриті передні вікна.

Розглядаючи цю справу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1.10 ПДР:

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

- транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до п. v) ч. 1 ст. 1 Конвенції про дорожній рух «термин «водитель» («погонщик») означает всякое лицо, управляющее транспортным средством, автомобилем и т.д. (включая велосипеды) или ведущее по дорогам скот, стада, упряжных, вьючных или верховых животных».

При цьому, тимчасова несправність або відсутність певних деталей на транспортному засобі, зокрема, переднього колеса та кришки циліндра, свідчить лише про певний технічний стан цього транспортного засобу (Постанова ККС ВС № 751/11193/16 від 20.06.2019).

Керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У своїй постанові по справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019 КАС ВС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З огляду на досліджені судом докази в їх сукупності судом вбачається, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім того, судом вбачається, що матеріали справи не містять доказів роз`яснення ОСОБА_1 прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, прав, передбачених ст. 63 Конституції України. Про ознайомлення ОСОБА_1 з правами відсутній підпис у протоколах, а також вказана обставина не зафіксована на відеозаписі.

Щодо протоколу, складеного стосовно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, суд звертає увагу на такі обставини.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 біля стоячого автомобіля Ауді з вимкненим двигуном, під час якої йому неодноразово запропоновано пройти освідчення на стан сп`яніння, а він неодноразово відмовлявся. На відео не зафіксовано, що ОСОБА_1 вчиняє злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, оскільки пройти освідчення чи відмовитись від його проходження є правом особи. Далі на записі видно як працівник поліції, на камеру якого знімається відео, не вимикаючи камеру, відвертається від свого колеги, який спілкується з ОСОБА_1 , а через пів хвилини повертається знову до них, а на ОСОБА_1 вже одягаються кайданки. При цьому, на відео не чутно та не видно, що ОСОБА_1 голосно кричав, висловлювався на адресу працівників поліції нецензурними словами, погрожував звільненням з роботи, виривався, намагався втекти, як це зазначено у протоколі, а відповідно й відсутні докази того, що спеціальний засіб був застосований правомірно.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, є невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Тобто, у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зазначеними вище статтями, обов`язково повинні бути наявні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , що це він не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка дійсно мала місце, а також докази того, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

Отже, лише наявність саме таких доказів може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

З огляду на наведене, суд вважає, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження поза розумним сумнівом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу та вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Наведені факти, у відповідності до статті 62 Конституції України, повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ретельно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дані про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130, ст. 185 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 1, 7, 8, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130, ст. 185 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Снятинський районний суд.

Суддя Іван ПОСОХОВ