Справа №949/841/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2022 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючої, жительки АДРЕСА_1 ,

за частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №099486 від 05 липня 2022 року вбачається, що 04 липня 2022 року о 14 год. 15 хв., ОСОБА_1 , будучи матір`ю семи неповнолітніх дітей, ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своїх дітей, а саме протягом трьох днів не з`являлася додому, відсутня зварена їжа для дітей та відсутні продукти харчування, а також не цікавилася протягом цього часу дітьми, чим повторно протягом року вчинила ті самі дії, після накладення адміністративного стягнення.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнала.

На розгляд справи до суду ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Повно, всебічно та об`єктивно перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Відповідно до вимог статті 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення вважаю, що така кваліфікація є невірною та її дії слід перекваліфікувати із частини 2 статті 184 на частину 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення з таких підстав.

Частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність ті самі дії, передбачені частиною першою цієї статті (ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей), якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

В матеріалах адміністративної справи відсутні достовірні відомості про судове рішення, яке набрало законної сили, згідно якого ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тому, станом на час вчинення правопорушення судове рішення, яке набрало законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відсутнє.

Сам по собі факт складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознакою повторності.

Натомість, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а її вину у вчинені вказаного правопорушення доведено повістю, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №099486 від 05 липня 2022 року, а також визнанням ОСОБА_1 своєї вини.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного стягнення тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати щодо неї адміністративне стягнення у виді попередження, оскільки таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Разом із тим, згідно статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 24, 40-1, 278, 284, 287, 294, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код за ;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

рахунок отримувача: UA0026001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.