ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9069/21

Провадження № 33/4820/79/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бездітного В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника Бездітного В.В., в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 02 квітня 2021 року о 03 год. 02 хв. м.Хмельницькому по вул.Проспект Миру,86, він керував автомобілем «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Бездітний В.В., просить постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою; під час її винесення допущено неповноту судового розгляду; висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи; прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, в основу якої покладено висновки, які ґрунтуються на неналежних та недостовірних доказах, а тому підлягає скасуванню.

Вказував,що суд першої інстанції притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності належних та допустимих доказів факту керування ним транспортним засобом. Беззаперечних доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 патрульними не надано. Долучений відеоматеріал підтверджує, що в автомобілі перебувало три учасники події та не спростовує показань ОСОБА_1 про керування автомобілем ОСОБА_2 . Факт керування автомобілем водієм ОСОБА_2 , підтвердив і сам ОСОБА_2 , і свідок ОСОБА_3 , проте суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним показанням свідків.

Разом з тим, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння оскільки патрульні автомобіль під його керуванням не зупиняли, а під`їхали коли автомобіль припаркувався на узбіччі.

В оскаржуваній постанові відсутнє посилання на протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Бездітного В.В., який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, а також іншими документами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №316797 від 02 квітня 2021 року, в той же день, о 03 год. 02 хв., ОСОБА_1 по вул.Проспект Миру,86 у м.Хмельницькому керував транспортним засобом «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом нічим не підтверджені, не узгоджуються з показаннями свідків, та даними матеріалів справи.

Так, обставини встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджені письмовими доказами, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , якими особисто підписано зміст протоколу (а.с.1).

Тому, при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків, , які згідно вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

Презумпція знання законодавства, полягає у тому, що кожен вважається таким, що знає закони. Вказана презумпція закріплена у Конституції України.

За змістом ст.68 Коституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі захисника Бездітного В.В., є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 316797 від 02.04.2021 року;

- письмовими показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які вони надали працівникам поліції, згідно яких вказується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння,

-відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та поясненнями свідків, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, також і від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення;

- постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4006930 від 02.04.2021 року відповідно до якої, в той же день, о 03 год. 02 хв., ОСОБА_1 по вул.Проспект Миру,86 у м.Хмельницькому керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 не скористався світловим покажчиком повороту відповідно до напрямку руху, після чого не пред`явив документи,передбаченні п 2.1. ПДР України чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.126 КУпАП.

Крім того, факт руху автомобіля «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинення працівниками поліції підтверджує відеозапис з відеореєстратора, а тому доводи апеляційної скарги в цій частинні є необґрунтованими.

Суд не бере до уваги твердження захисника Бездітного В.В., що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише перебував в автомобілі, оскільки вони спростовуються відеозаписом на якому видно, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , а не інша особа.

Разом з цим, суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як свідчення зацікавлених осіб дані з метою побудови версії ОСОБА_1 , про те, що останній не керував транспортним засобом, вбачає в них спробу останнього уникнути відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ці показання спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Бездітного В.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний