ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2416/22

30 грудня 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 виданий 25.05.2000 Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2022 року у м.Костопіль відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим дільничним офіцером поліції Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №101156 з якого вбачається, що 10.10.2022, о 09:00 год, громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання вчинив насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_2 , обзивав її нецензурною лайкою.

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також 08 листопада 2022 року у м.Костопіль відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим дільничним офіцером поліції Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №101155 з якого вбачається, що 20.10.2022, о 04:50 год, громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання вчинив насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_2 , обзивав її нецензурною лайкою.

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також 08 листопада 2022 року у м.Костопіль відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим дільничним офіцером поліції Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №101157 з якого вбачається, що 30.10.2022, о 14:00 год, громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання вчинив насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_2 , обзивав її нецензурною лайкою.

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що по вказаним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення №3/564/1316/22, 3/564/1317/22 та №3/564/1318/22 відносно ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження в межах справи №564/2416/22.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173 частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Таким чином, при розгляді справи адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Остапенко В.С., в судовому засіданні заперечив факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та пояснив, що обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Ні у протоколах, ні у матеріалах справи не вказано чи проводилось безпосереднє обстеження ОСОБА_2 лікарем-психіатром, не зазначено яка саме шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 могла бути спричинена, чи була ОСОБА_2 поставлена на облік лікаря-психіатра та чи було їй встановлено діагноз, тобто не вказано ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення. Також пояснив, що до протоколів було внесено неправдиву інформацію, оскільки рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 25.07.2022 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано і остання вже не являється його дружиною. Також пояснив, що до протоколів про адміністративне правопорушення не долучено доказів на підтвердження обставин, які зазначені у протоколах, зокрема відсутні показання свідків, інші документи, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, які вказані у протоколах, не долучено доказів про правовідносини ОСОБА_1 з потерпілою особою. Вказав, що конфліктні ситуації між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 внаслідок провокаційних дій саме колишньої дружини ОСОБА_1 . На цій підставі просить закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Також захисником подано письмове клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване аналогічно наданими захисником поясненнями.

Суд, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Остапенка В.С., повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протоколи та матеріали, додані до протоколів, дійшов таких висновків.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення надано протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАВ №101156Ю, серії ВАВ №101155 та серії ВАВ №101157 від 08.11.2022, копію зави ОСОБА_2 від 01.11.2022, копію пояснень ОСОБА_2 від 01.11.2022 та копію постанови Костопільського районного суду Рівненської області від 16.05.2022 у справі №564/759/22.

При цьому суд враховує, що відповідальність за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відтак, обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею Кодексу є наявність дій (умисних дій або бездіяльності), внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто між діями особи та наслідками, які вказані у ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, має бути наявний причинно-наслідковий зв`язок, а матеріали справи повинні містити докази наявності таких дій та їх наслідків.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, чи проводився огляд потерпілої ОСОБА_2 лікарем-психіатром чи будь-яким іншим лікарем на предмет завдання останній шкоди її фізичному чи психічному здоров`ю.

Також матеріали справи не показань чи пояснень свідків, які могли б підтвердити факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до ОСОБА_2 .

При цьому суд критично ставиться до заяви ОСОБА_2 та її пояснень від 01.11.2022, оскільки вони є односторонні, пояснень у ОСОБА_1 ніхто не відбирав, а будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 10.10.2022, 20.10.2022 та 30.10.2022 адміністративних правопорушень суду не надано і судом таких доказів не здобуто, а наявний у матеріалах справи оптичний диск із аудіозаписами не є належним доказом вчинення останнім правопорушення.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд також враховує, що 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Відтак, враховуючи відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , у суду виник обґрунтований сумнів у доведеності поза розумним сумнівом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст.36, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати провадження у справах про адміністративні правопорушення №3/564/1316/22, 3/564/1317/22 та №3/564/1318/22 відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення в одне провадження в межах справи №564/2416/22.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч