ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Жовнір О.В. разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Амурської області, росія, водія ПП « ОСОБА_2 », що мешкає за адресом: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , виданий 24.06.2015 року, уповноваженим органом 0523, - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп..

На вказану постанову районного суду, захисник Жовмір О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з рішенням суду не погоджується та вважає його незаконним, необґрунтованим, необ`єктивним, та таким, що підлягає скасуванню, оскільки винесене з порушенням норм чинного законодавства.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд не надав правового значення тому, що відповідальність за ч.6 ст. 481 МК України на час ввезення транспортного засобу на територію України передбачена не була, тому згідно ст. 58 Конституції України, адміністративна відповідальність за ч.6 ст. 481 МК України не має зворотної дії в часі, тому суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи не надав їм правильної правової оцінки та прийшов

ЄУНСС:725/5770/22 Головуючий у 1-ій інстанції: Піхало Н.В.

Провадження №33/822/756/22 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.6 ст. 481 МК України

до необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння.

Станом на 21 серпня 2018 року, коли на митну територію України було ввезено транспортний засіб, диспозиція ст. 481 МК України, передбачала відповідальність за перевищення, відповідно до цього Кодексу, строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України. Зазначена стаття МК України, складалась із трьох частин.

Законом України №2725-УІІІ від 16 травня 2019 року, строк набрання чинності змін збільшено зі 180 до 270 днів, а тому редакція ч.6 ст. 481 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року.

В частині обґрунтування поновлення строків на апеляційне оскарження постанови районного суду, захисник Жовнір О.В. в інтересах ОСОБА_1 зазначає, що останній не був належним чином повідомленим про розгляд вказаної справи, що підтверджується її матеріалами, жодної повістки або смс повідомлення йому надіслано не було. Крім того, про результати розгляду даної справи суд ОСОБА_1 також не повідомив, а постанова суду була надіслала лише за запитом з приводу стадії розгляду справи.

Тому просить визнати поважними причини пропущення строку на оскарження постанови суду та поновити цей строк, скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі, за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Так, згідно ст. 289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції дійсно не було повідомлено ОСОБА_1 про дату, час та місце слухання справи щодо нього, а копія постанови на адресу останнього не направлялася, як і відсутні відомості про отримання копії постанови в суді. За таких обставин, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущений із поважних причин, а тому його слід поновити

Розглянувши справу, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил в межах поданої апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, вислухавши пояснення апелянтів та заперечення на апеляцію представника митниці, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно положень ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до МК України, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог районний суд, розглядаючи дану справу, не дотримався, оскільки поза увагою та без належної оцінки суду залишились обставини, які істотно вплинули на висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

З протоколу про порушення митних правил №0466/40800/22 від 15 вересня 2022 року, вбачається, що 15.09.2022 року 13 год. 03 хв. на територію п/п «Порубне-Сірет» в`їхав автобус з реєстраційним номером НОМЕР_2 , (країна реєстрації Україна), під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . Для проходження митного контролю та митного оформлення було подано паспорт водія та паспорти пасажирів, техпаспорт на автобус та талон для проходження митного контролю по «червоному коридору».

Під час здійснення митних формальностей, згідно інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі „Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення " ЕАІС ДМСУ було встановлено, що гр. України ОСОБА_1 21.08.2018 р. ввіз на митну територію України автобус з реєстраційним номером DL0747C (країна реєстрації Польща), VІN код НОМЕР_3 , через пункт пропуску "Краківець", Львівської митниці в режимі «Тимчасове ввезення до 20 днів», з метою комерційне призначення.

Фактично, станом на 15.09.2022 року громадянин України ОСОБА_1 не вивіз вищевказаний автобус за межі території України, при чому перевищив строк зворотного вивезення вищевказаного а/б, ввезеного на митну територію України в режимі ««Тимчасове ввезення до 20 днів», більше ніж на тридцять діб.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.6 ст. 481 МК України.

Апеляційним судом встановлено, що станом на 21 серпня 2018 року (дата ввезення транспортного засобу) ст. 481 МК України складалась із трьох частин. Частиною 3 статті 481 МК України, відповідальність наставала за перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб.

Законом України №2612-VIII від 08 листопада 2018 року внесені зміни до ст. 481 МК України. Вказані зміни повинні були набрати чинності через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону. Відповідно до викладених змін, стаття 481 МК України містить у собі 6 частин.

Однак, Законом України №2725-VIII від 16 травня 2019 року строк набрання чинності таких змін збільшено зі 180 до 270 днів, а тому редакція ч.6 ст. 481 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року.

Частина 6 ст. 481 МК України передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування і тягне за собою накладення штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Проте, ст. 58 Конституції України закріплює загальновизнаний принцип права, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ст. 3 МК України, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України. У разі, якщо законодавством України передбачена можливість виконання митних формальностей без подання митної декларації, застосовуються норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день виконання таких формальностей.

Норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів.

Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

У рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Акти адміністративного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, № № 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, № 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, № 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономної, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 , під час тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України, був попереджений та усвідомлював, що до нього, у разі невиконання обов`язків із вивезення транспортного засобу, може бути застосований саме той вид та розмір відповідальності, який був чинний на момент ввезення автомобіля.

Факт такого тимчасового ввезення підтверджує добровільну згоду ОСОБА_1 із такими санкціями, у разі невиконання ним взятих на себе обов`язків, погодження із ними та розуміння їх максимальних розмірів.

При цьому, з 22 серпня 2019 року, ст. 481 МК України була доповнена трьома частинами, а ч.6 ст. 481 МК України стала передбачати штраф у розмірі 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів, що більше в 10 разів, а ніж максимальний розмір санкції ст. 481 МК України, яка мала чинність до вказаних змін.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, вищенаведені положення щодо зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів виключають можливість посилення відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст. 481 МК України, оскільки на час виникнення обов`язків із вивезення транспортного засобу за межі митної території України таке діяння не утворювало склад правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені, зокрема, частинами першою - п`ятою статті 481 МК України розглядаються митними органами.

Наведена практика Європейського суду з прав людини та положення ч.1 ст. 522 МК України виключають можливість розгляду судом питання про наявність в діях ОСОБА_1 іншого складу порушення митних правил, передбачених відповідною частиною статті 481 МК України, яка була чинна на момент ввезення транспортного засобу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга представника заявника ОСОБА_1 Жовнір О.В. підлягає задоволенню, а постанова районного суду скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247, 289, 294 КпАП України, ст. 529, 530, 531 МК України та ст. 58 Конституції України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити представнику заявника ОСОБА_1 адвокату Жовнір О.В. строк на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу задовольнити, постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська