Справа № 138/2332/21
Провадження № 33/801/84/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

за участю: ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , його захисника адвоката Левицької О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу серії ДПР18 №455274, 26.07.2021 о 02 год. 00 хв. по вул. Сагайдачного,8 в м. Могилів-Подільському Вінницької області, останній, керуючи транспортним засобом «Porsche Panamera» д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті, при наявності дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» не надав перевагу в русі автомобілю марки «DACIA LODGY» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі вулиця Гоголя при наявності державного знаку 4.10 «Круговий рух». В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2021 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом першої інстанції не були дотримані вимоги щодо повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, дослідження усіх наявних у справі доказів. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо не доведеності вини ОСОБА_1

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Потерпілий ОСОБА_3 та його захисник адвокат Левицька О.І. підтримали апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Згідно із частиною сьомою статті 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Постанова про закриття кримінального провадження прийнята 30 липня 2021 року (а.с. 5-6).

01 лютого 2022 року потерпілий ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення повторної судово-автотехнічної експертизи, строк проведення якої явно перевищує строк притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Водночас апеляційний суд звертає увагу і на те, що відповідно до частини четвертої статті 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Справа надійшла до суду 11 січня 2022 року.

З огляду на зазначене апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_2 про призначення повторної судово-автотехнічної експертизи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення провадиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та у відношенні особи, щодо якої цей протокол був складений.

Згідно пункту 4 частин третьої статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно ч.1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суть адміністративного правопорушення в протоколі повинна бути описана таким чином, щоб вона найточніше відповідала термінології, що вживається у Законах, які передбачають відповідальність, нормативно-правовим актам, які передбачають відповідальність за вчинене правопорушення (з обов`язковим зазначенням статей (їх частин), пунктів, абзаців, тощо).

Диспозиція ст. 124 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Дана норма є бланкетною та відсилає до інших нормативних актів, зокрема до ПДР України.

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП за те, що він не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, чим порушив вимог п. 16.12 ПДР України.

Разом з тим, згідно абз. 1,4 п. 16.12 ПДР України, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух. Перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10 , надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу.

Тобто, суть адміністративного правопорушення зазначена в протоколі не відповідає положенню норми на яку посилається інспектор в протоколі, як таку, що порушив ОСОБА_1 , а тому протокол не може вважатись належним доказом вини останнього, виходячи з того, що суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Крім того, згідно п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції встановлено, що і в напрямку руху водія транспортного засобу «Porsche-Panamera» н.з. НОМЕР_1 і в напрямку руху водія транспортного засобу «DACIA LODGY» н.з. НОМЕР_2 , розміщені однакові дорожні знаки 2.1, 4.10, 4.7, тобто вони є рівнозначними.

Відповідно до п. 16.14 ПДР України, якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг.

Тобто, виходячи з положень п. 16.14 ПДР України, а також враховуючи значення наявних, перед перехрестям знаків, слід прийти до висновку, що на перехресті де відбулася ДТП, водіям слід було керуватися положенням абзацу 4 п. 16.12 ПДР України, а саме, перевага в русі надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу.

Згідно п. 3 висновку експерта № CE-19/102-21/12720-IT від 19.12.2021, в ситуації, яка склалась, в діях водія автомобіля «Porsche-Panamera» н.з. НОМЕР_1 » ОСОБА_1 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається.

В ході проведення експертизи експертом досліджувалось питання, хто раніше з водіїв заїхав на перехрестя, тим самим мав переваги на рух.

Суд вірно не погодився з позицією представника, що експертиза не може бути належним доказом, оскільки для її проведення експертом взято вихідні дані, а саме швидкість руху транспортного засобу «DACIA LODGY» н.з. НОМЕР_2 , яка не відповідає дійсності, саме 70 км/год, з протоколу допиту свідка ОСОБА_2 , який ним не підписаний.

Разом з тим, в судовому засіданні під час дослідження висновку експерта, встановлено, що експертом при проведені експертизи та визначені хто першим заїхав на круг, «видалення автомобіля «DACIA LODGY» н.з. НОМЕР_2 від місця зіткнення» визначалось, як при умові руху зі швидкістю 70 км/год, так і при дозволеній швидкості 50 км/год, на яку вказував водій ОСОБА_2 в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. При проведені розрахунків, і в першому (при швидкості 70 км/год) і в другому випадку (при швидкості 50 км/год), експерт прийшов до висновку, беручи до уваги, крім іншого, пошкодження транспортних засобів, що першим на перехрестя, де організовано «Круговий рух» заїхав водій автомобіля «Porsche-Panamera» н.з. НОМЕР_1 » ОСОБА_1 ..

Разом з тим, з пояснень експерта в судовому засіданні, встановлено, що за обставин встановлених під час огляду місця події, враховуючи локалізацію пошкоджень автомобілів, у останнього не виникало сумнівів під час проведення експертизи в достовірності показів ОСОБА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та докази, долучені до протоколу, містять у собі суперечливі відомості, що не узгоджується з стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, в частині того, що докази про що небуть можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Враховуючи викладене, суд дійшов правильного висновку, що вина ОСОБА_1 в порушені п. 16.12 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП недоведена, а тому, провадження по справі слід закрити за відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення передбаченого.

А тому доводи апеляційної скарги про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП спростовуються матеріалами справи.

Судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст. 279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для справи встановлено, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючи ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин