Справа № 308/6169/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Ковача І. В.,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець,

визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 136 (сто тридцять шість) гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять гривень) 40 коп.

Згідно з постановою, 22 квітня 2020 року, о 00 год 05 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись у транспортному засобі марки «Мазда», д. н. з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, на законну вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення водія, відмовився та почав образливо чіплятися до працівників поліції, а також хапати їх за формений одяг, чим скоїв передбачене ст. 185 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат Ковач І. В. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Стверджує, що суд безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, не взявши до уваги клопотання про відкладення судового розгляду, і при цьому, не вмотивував у чому саме полягає суть затягування судового розгляду з боку сторони захисту, чим порушив право ОСОБА_1 на захист. Крім того, вважає, що станом на момент розгляду апеляційної скарги закінчився строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, оскільки оскаржувана постанова ще не набрала законної сили, а строк накладення адміністративного стягнення сплив 22.07.2020. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у порядку ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його представника, - адвоката Ковача І. В., які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило. Неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Ковача І. В., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних вище осіб береться до уваги і те, що розгляд справи неодноразово відкладався 15.09.2020; 08.02. та 25.08.2021, що справа повинна бути розглянута з дотриманням приписів щодо розумних строків її розгляду.

На підставі положення ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначені вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає положенням, відповідно до ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Тож, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується беззаперечними доказами, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР №151527, 22 квітня 2020 року, о 00 год 05 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись у транспортному засобі марки «Мазда», д. н. з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, на законну вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення водія, відмовився та почав образливо чіплятися до працівників поліції, а також хапати їх за формений одяг, чим скоїв передбачене ст. 185 КУпАП адміністративне правопорушення. З протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.04.2020, підтверджується, що у зв`язку з небажанням ОСОБА_1 зупинити автомобіль та через його злісну непокору працівникам поліції, транспортний засіб тимчасово затримано (а. с. 2).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 393514 убачається, що за порушення вимог передбачених п. 2.5 ПДР, відносно ОСОБА_1 складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП (а. с. 3).

Вищевикладені обставини підтверджуються змістом рапорту сержанта поліції Зорівчака В. М. (а. с. 4).

Докази, що містяться у матеріалах справи, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції ОСОБА_4 та Штель О. були упереджені під час виконання своїх функціональних обов`язків, що у них були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги, сторона захисту на такі не посилається в апеляційній скарзі.

Суд також вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні, оскільки вказані свідки були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити факт зацікавленості працівників патрульної поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у результатах розгляду справи, - такі дані відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що працівники патрульної поліції діяли виключно у межах наданих їм повноважень.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги жодних підтверджуючих відомостей, які вказують, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейських були вчинені незаконні методи, примус чи інші дії,- стороною захисту не додано доказів, які можуть свідчити про цей факт.

При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у прояві злісної непокори законним вимогам працівникам поліції.

При оцінці доводів апеляційної скарги у цій частині апеляційний суд також бере до уваги таке.

Так, відповідно до ст. 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Об`єкт правопорушення - суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Отже, злісна непокора полягає у відмові від обов`язкового виконання наполегливих розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, що виражається у зухвалій формі і свідчить про прояв явної неповаги до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова особи проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Основні права працівника поліції встановлено у розділах IV «Повноваження поліції», V «Поліцейські заходи» Закону України «Про національну поліцію». Так, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Адміністративне затримання особи, відповідно до ч. 1 ст. 260 КУпАП, здійснюється у тому числі і з метою припинення адміністративних правопорушень та коли вичерпано інші заходи впливу. Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмови затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Вищевказані вимоги щодо процедури оформлення матеріалів адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції дотримані, тому, твердження апелянта про те, що вказані у протоколі відомості не можуть слугувати належними доказами у справі, - є безпідставними та спростовуються вищезазначеним.

При оцінці доводів апеляційної скарги щодо того, що місцевий суд безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його представника, проігнорував клопотання про відкладення судового розгляду, до того ж, не вмотивував у чому саме полягає суть затягування судового розгляду з боку сторони захисту, чим порушив право ОСОБА_1 на захист, - апеляційний суд констатує, що ці твердження слід розцінювати критично, оскільки вони спрямовані виключно на намагання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відхиляючи доводи апелянта в цій частині, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що місцевим судом надана можливість ОСОБА_1 у повному обсязі реалізувати своє право на захист та взяти участь у розгляді справи щодо нього. При цьому, апеляційний суд, на підставі наявних у матеріалах справи відомостей вважає, що своїми правами ОСОБА_1 скористався на власний розсуд. На переконання апеляційного суду, вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 упродовж розгляду справи в суді першої інстанції слугували підставою для обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Ковача І. В. При цьому, вказана обставина не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.

При цьому, суд аргументовано розцінив як мету затягування розгляду справи та неможливості прийняття рішення у строк, встановлений ст. 38 КУпАП, а тому вважав за необхідне розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 , з метою дотримання строків розгляду справи та строків, встановлених ст. 38 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження апелянта про те, що станом на момент розгляду апеляційної скарги закінчився строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, оскільки оскаржувана постанова ще не набрала законної сили, а строк накладення адміністративного стягнення сплив 22.07.2020. Так, відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд враховує таке.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується, що датою складання протоколу про адміністративне правопорушення є 22.04.2020, при цьому судове рішення ухвалене місцевим судом 15 липня 2020 року. Отже, на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у межах передбаченого ст. 38 КУпАП трьохмісячного строку. Окрім цього, враховуючи те, що оскаржуване судове рішення залишається апеляційним судом без зміни, тому доводи апелянта про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення відхиляються як такі, що не відповідають вимогам КУпАП. Отже, жодних підстав для задоволення тверджень апелянта у цій частині апеляційний суд не вбачає.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким дана правильна оцінка у постанові; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру, так і ступеню адміністративного правопорушення.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Ковачем І. В. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представник, - адвокат Ковач І. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Ковач І. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН