Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., прокурора Кір"якова С.В., адвоката Трооцюка О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , командира військової частини НОМЕР_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,-
в с т а н о в и в :
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2465 гривень.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не достатньо ґрунтовно дослідив докази, у зв`язку з чим, висновки, викладені у постанові, не відповідають обставинам справи. Протокол про адміністративне правопорушення містить недоведені обставини, які не описують суть правопорушення та не відповідають дійсним обставинам. Актом службового розслідування від 20 серпня 2021 року фактично не встановлювалася та не встановлена його винна протиправна бездіяльність стосовно втраченого майна. Переконаний, що акт службового розслідування та наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 20.08.2021 року № 86 «Про результати проведеного службового розслідування» жодним чином не доводять неналежне виконання ним обов`язків військової служби, що створило передумови для виникнення нестачі майна і заподіяння матеріальної шкоди. Службове розслідування було призначено стосовно начальника радіостанції Р-161А2М взводу зв`язку роти зв`язку старшого солдата ОСОБА_2 , а тому відсутність наказу про проведення стосовно нього службового розслідування зумовлює безпідставність зазначених в акті його вини, бездіяльності та пропозицій щодо притягнення його до відповідальності
______________________________________________________________________________ Справа № 569/20524/21 Суддя в суді І інстанції Рогозін С.В.
Провадження № 33/4815/87/22 Суддя апеляційної інстанції Шимків С.С. та протиправність наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 86 «Про результати проведеного службового розслідування» в частині його винуватості, протиправної бездіяльності, порушенні норм Статутів та інших законодавчих актів. Крім того, зауважує, що матеріали справи не містять доказів про закріплення втраченого майна за військовою частиною у встановленому законом порядку, а також належних доказів щодо вартості цього майна. Звертає увагу, що згідно наказу №143 командира військової частини НОМЕР_3 , він з 15 липня 2021 року вибув у відрядження в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_4 для виконання завдань за призначенням в складі угрупування військ ОК " ІНФОРМАЦІЯ_2 " смт. Новомиколаївка. З відрядження прибув 02 серпня 2021 року. У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 03 серпня 2021 року №157 з 03 серпня 2021 року його було відряджено до військової частини НОМЕР_6 , де перебував по 18 серпня 2021 року, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 18 серпня 2021 року №170. Нестача військового майна була виявлена 16 серпня 2021 року, тобто під час його відсутності у військовій частині. Покликається на пояснення старшого солдата ОСОБА_3 , який пояснив, що під час останньої перевірки перед виїздом в ППД м. Рівне майно було в наявності та особисто ним перевірене. По прибуттю на 233 ЗВП с. Нова Любомирка під час приймання-передачі майна виявилася його нестача. Тому, вважає, що висновок місцевого суду, що він неналежним чином віднісся до виконання своїх службових обов`язків, що створило передумови для виникнення нестачі майна не ґрунтується на матеріалах справи.
Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
У матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови. З матеріалами справи його представник ознайомився 02 грудня 2021 року. Апеляційна скарга подана 30 листопада 2021 року, а тому клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає до задоволення.
За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період. Скасування особливого періоду можливе за окремим Указом Президента України "Про демобілізацію" після стабілізації обстановки на сході України, який на цей час Президентом не приймався.
Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається, недбале ставлення службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
З протоколу про адміністративне правопорушення від 06 жовтня 2021 року вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 11.07.2021 року № 170 майора ОСОБА_1 призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_2 .
Згідно наказу №143 командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 15 липня 2021 року (через чотири дні після призначення) вибув у відрядження в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_4 для виконання завдань за призначенням в складі угрупування військ ОК " ІНФОРМАЦІЯ_2 " смт. Новомиколаївка.
З відрядження ОСОБА_1 прибув 02 серпня 2021 року.
У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 03 серпня 2021 року №157 ОСОБА_1 з 03 серпня 2021 року було відряджено до військової частини НОМЕР_6 , де він перебував по 18 серпня 2021 року, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 18 серпня 2021 року №170.
На відповідальному збереженні начальника радіостанції Р-161А2М старшого солдата ОСОБА_3 знаходилося військове майно служби зв`язку до складу якого входила документація та комплектуючі прилади радіостанції Р-161А2М, портативні радіостанції спеціального призначення "Моторола" з відповідними інструкціями та формулярами до них, зарядні пристрої до вказаних радіостанцій та інші комплектуючі частини, які необхідні для забезпечення зв`язком особовий склад військової частини НОМЕР_2 .
16.08.2021 року під час здаванням начальником радіостанції Р-161А2М старшим солдатом ОСОБА_3 своєї посади, у зв`язку із звільнення з лав Збройних Сил України, було виявлено нестачу майна, яке рахувалося за останнім, а саме: 4-х одиниць портативних радіостанцій спеціального призначення "Моторола" з відповідними інструкціями та формулярами до них, документації, приладів та ЗІПів до радіостанції Р-161А2М, зарядних пристроїв для акумуляторних батарей та інших комплектуючих деталей, всього на загальну суму 181,5 тис. грн.
По даному факту ОСОБА_3 надав письмові пояснення в яких вказав, що під час останньої перевірки військового майна перед виїздом в ППД воно було у повній наявності, а при прибуттю на 233 ЗВП під час приймання-передачі майна виявилася його нестача. ОСОБА_3 свою вину по даному факту визнав та зазначив, що майно було втрачено по його власній недбалості.
З наявного у матеріалах справи листа Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку від 18 серпня 2021 року №818/541 вбачається, що 28.07.2021 року прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне правопорушення №0000008, передбачене ч. 2 ст. 413 КК України "Втрата військового майна", за фактом втрати 2 одиниць цифрових портативних радіостанцій "Motorola DP 4400", серійні номери: 807ТТК5460 та 807TTV2511 військовослужбовцями під час виконання завдань за призначенням в складі сил та засобів угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на території Херсонської області, капітаном ОСОБА_4 , (військова частина НОМЕР_7 ) та старшим солдатом ОСОБА_3 (військова частина НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 ).
ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки він, перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_2 , тобто будучи військовою посадовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, не забезпечив належного контролю за наявністю та збереженням майна служби зв`язку, що призвело до виникнення його нестачі.
Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. Провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП і його завданнями є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
У силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи (п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а,).
Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Разом з цим, враховуючи факт перебування командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 у відрядженні та не встановлення у ході службового розслідування дати та місця втрати військового майна, на переконання апеляційного суду, у матеріалах справи відсутні належні, беззаперечні докази, які б "поза розумним сумнівом" доводили, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_2 , не забезпечив належного контролю за наявністю та збереженням майна служби зв`язку, що призвело до виникнення його нестачі.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.
Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність в матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину ОСОБА_1 , висновки місцевого суду фактично ґрунтуються на обставинах наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, які на думку апеляційного суду не є переконливими, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294, КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2021 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду Шимків С.С.