ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/306/22 Справа № 700/290/22 Категорія: ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Пічкур С. Д. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Лисянського районного суду Черкаської області від 20.06.2022 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , приватний підприємець, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 17.05.2022 року о 22 год. 15 хв. в смт. Лисянка Звенигородського району Черкаської області по вул. Вільного козацтва, ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Colt НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер», під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме:керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Постановою судді Лисянського районного суду Черкаської області від 20.06.2022 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, правопорушник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

1. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Лисянського районного суду Черкаськоїобласті від 20 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

2. Скасувати постанову Лисянського районного суду Черкаської областівід 20 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що зазначена постанова є незаконною та необгрунтованою та безпідставною, винесеною з порушеною діючого законодавства і такою, що підлягає скасуванню.

Про ухвалення зазначеної постанови він дізнався випадково з Єдиного реєстру судових рішень, копію постанову суду не отримував, у зв`язку з чим вважає, що строк на подання апеляційної скарги пропущено з поважних причин. Крім того, належним чином про час і дату судового засідання його повідомлено не було.

Суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , чим порушив вимоги ст. 268 КК України, позбавивши його права надавати пояснення та докази, скористатися правовою допомогою, ним була подана заява про відкладення розгляду справи для ознайомлення, однак, суд позбавив його цієї можливості.

Судом не враховано, що під час складання протоколу не дотримано вимог чинного законодавства щодо належності та допустимості доказів, працівниками поліції не вжито належних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, не надано жодних належних і допустимих доказів, які могли б підтвердити факт умисного скоєння ОСОБА_1 правопорушення, а факт вчинення правопорушення не зафіксовано належним чином, як того вимагає КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 20.06.2022 року, оскільки про існування постанови він дізнався після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 17.05.2022 року о 22 год. 15 хв. в смт. Лисянка Звенигородського району Черкаської області по вул. Вільного козацтва, ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Colt НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер», під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 156021 від 17.05.2022 року, де зазначено, що17.05.2022 року о 22 год. 15 хв. в смт. Лисянка Звенигородського району Черкаської області по вул. Вільного козацтва, ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Colt НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер», під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1);

- даними пояснень свідка ОСОБА_3 від 17.05.2022 року, де зазначено, що 17.05.2022 року він був запрошений в якості свідка, коли гр. ОСОБА_1 знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та результат показав 0,40 % проміле, в подальшому на гр. ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.3);

- даними пояснень свідка ОСОБА_4 від 17.05.2022 року, де зазначено, що 17.05.2022 року він був запрошений в якості свідка, коли гр. ОСОБА_1 знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та результат показав 0,40 % проміле, в подальшому на гр. ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.4);

- даними відеодиску відносно гр.. ОСОБА_1 від 17.05.2022 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.(а.с.8);

- даними роздруківки з приладу «Драгер» алкотест на гр. ОСОБА_1 від 17.05.2022 року, де результат показав 0,40% проміле.(а.с.9);

- даними акту огляду тимчасово затриманого транспортного засобу від 17.05.2022 року, де зазначено, що 17.05.2022 року було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу Mitsubishi Colt д.н.з. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_1 (а.с.10);

- даними рапорту поліцейського з реагування патрульної поліції СПД «2 Звенигородського РВП старшого сержанта поліції О. Гладюк від 17.05.2022 року, де зазначено, що 17.05.2022 року, в ході розгляду матеріалу по факту вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП ОСОБА_1 відмовився надавати будь - які пояснення відповідно до ст.. 63 Конституції України.(а.с.12);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, щодо ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, та за допомогою приладу «Драгер» пройшов освідування, результат показав 0,40 % проміле.(а.с.15).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані сп`яніння, та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 156021 від 17.05.2022 року, даними пояснень свідка ОСОБА_3 від 17.05.2022 року, даними пояснень свідка ОСОБА_4 від 17.05.2022 року, даними відеодиску відносно гр.. ОСОБА_1 від 17.05.2022 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, даними роздруківки з приладу «Драгер» алкотест на гр. ОСОБА_1 від 17.05.2022 року, де результат показав 0,40% проміле, даними акту огляду тимчасово затриманого транспортного засобу від 17.05.2022 року, даними рапорту поліцейського з реагування патрульної поліції СПД «2 Звенигородського РВП старшого сержанта поліції О. Гладюк від 17.05.2022 року, даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, щодо ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про недопустимість як доказу відеозаписів наявних в матеріалах справи, є необґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відео наявні в матеріалах справи є допустимим та належним доказом.

За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку, дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому його апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованим.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави в розмірі 496 гривень 20 копійок.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 20.06.2022 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Лисянського районного суду Черкаської області від 20.06.2022 року.

Постанову судді Лисянського районного суду Черкаської області від 20.06.2022 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок