ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/2295/21Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 33/817/109/22 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 , ст.185 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника - Переймибіди Р.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , механіка - водія евакуатора ПП «Форвард Автосвіт»,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.1 ст.122-2, ст. 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 496,20 грн.

Згідно даної постанови, 24 жовтня 2021 року о 14 год 52 хв на а. д. М-0913 км водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ» 3110 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810» та огляду у медичному закладі категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

24 жовтня 2021 року о 14 год. 56 хв. на а. д. М-0913 км водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ГАЗ»3110 н.з. НОМЕР_1 на вимогу працівників про зупинку т. з. завчасно поданих за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів, звукових сигналів не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульному авто, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

24 жовтня 2021 року о 15 год. 10 хв. в с. Озерна, водій ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після зупинки працівниками поліції, намагався втекти з місця зупинки транспортного засобу, побіг у невідомому напрямку, чим чинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції та порушив вимоги ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.1 ст.122-2, ст. 185 КУпАП.

Вказані вимоги мотивує тим, що з місця події він не втікав, а працівники поліції його не переслідували, а під`їхали, коли він стояв у полі біля припаркованого автомобіля, що підтверджується відеозаписом.

Стверджує, що при складанні протоколів допущено порушення щодо зазначення технічного пристрою за допомогою якого здійснювався відеозапис.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії А ААБ №201141 від 05 вересня 2021 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі.

Матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Встановлені судом обставини відповідають даним зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеодиску.

Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки автомобіля, яким керував водій ОСОБА_1 , пропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а працівники поліції під`їхали до вже припаркованого у полі автомобіля біля якого він стояв.

Такі доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що автомобіль марки «ГАЗ» 3110 н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснив порушення правил обгону і на вимогу працівників поліції тривалий час не зупинявся, а після зупинки транспортного засобу ухилявся від законних вимог поліцейського надати документи та намагався втекти.

Також із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави зупинки, вказано про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і його права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта, що він транспортним засобом не керував є надуманими.

Також суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ст. 185 КУпАП та поклав в основу оскаржуваної постанови наявні в матеріалах справи докази, відображені у даних протоколів про адміністративне правопорушення ААБ № 306477 від 24 жовтня 2021 року та ВАБ №204180 від 24 жовтня 2021 року, відеозапису з нагрудних камер працівників поліції.

Що стосується тверджень апелянта про те, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено його право на захист, оскільки справа була розглянута без його участі та належного повідомлення, то такі є неспроможними. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи в суді та неодноразово повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи за місцем проживання, що зазначено у протоколі та підтверджується наявними у справі рекомендованими повідомленнями поштового відправлення, однак останній не скористався своїм правом бути присутнім під час розгляду справи в суді, що не було перешкодою для суду провести розгляд даної справи по суті та прийняття рішення.

Також не можуть бути підставою для скасування по суті правильного судового рішення доводи апелянта про те, що у постанові суду відсутня вказівка на назву та номер технічного приладу за допомогою якого здійснювався відеозапис події працівниками поліції, оскільки наявні на долученому відеодиску відеофайли із записами з нагрудних відеокамер поліцейських та відеореєстратора автомобіля поліцейських містять інформацію про їх серії на номери. Крім того, зазначена апелянтом обставина не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку дотримуватися вимог ПДР України та не допускати порушень норм КУпАП, а отже не звільняє його від відповідальності за вчинені ним адмінправопорушення.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35, 36 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що є більш серйозним правопорушенням з числа вчинених.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, у зв`язку із чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя