Справа №333/6202/21
Провадження №3/333/55/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.163-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Гусарка, Куйбишевського району, Запорізької області, громадянина України, працює заступником директора з економічних питань Запорізького державного підприємства «РАДІОПРИЛАД», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії №10/08-01-18-06 від 02.09.2021 року, ОСОБА_1 як заступник директора з економічних питань Запорізького державного підприємства «РАДІОПРИЛАД» вчинив порушення встановленого законом порядку надання аудиторського висновку, а саме: на порушення п.46.2 ст.46 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) встановлено неподання до контролюючого органу фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом за 2020 рік граничний термін подання 10.06.2021 року. Відповідно до ст.14 Закону України від 16.07.1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ЗДП «РАДІОПРИЛАД» відноситься до категорії підприємств, які повинні оприлюднювати річну фінансову звітність на річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом. Станом на дату складання акту перевірки аудиторський звіт разом з річною фінансовою звітністю не подано, чим скоїла правопорушення, передбачене ст.163-1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та подав свої письмові пояснення з цього приводу, в яких зазначив, що згідно статті 14 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено обов`язок оприлюднення фінансової звітності для певних підприємств.

Разом з тим, ГУ ДПС у Запорізькій області ні в Акті № 7613/08-01-18-06 від 16.08.2021, ні в протоколі про адміністративне правопорушення № 09/08-01-18-06 від 02.09.2021, не зазначено, до якої саме категорії підприємств визначених в ч.3 ст.14 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", належить ЗДП «Радіоприлад», та не обґрунтовано, на якій підставі ГУ ДПС у Запорізькій області зробило висновок про необхідність ЗДП «Радіоприлад» оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським звітом. Видами діяльності ЗДП «Радіоприлад» згідно витягу з ЄДР є: 26.30. Виробництво обладнання зв`язку.

Відтак, ЗДП «Радіоприлад» не належить до підприємств, які зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським звітом згідно вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Відповідно у ЗДП «Радіоприлад» відсутній обов`язок подавати до органів ДПС річну фінансову звітність разом з аудиторським звітом до органів ДПС.

Крім того, варто звернути увагу, що у період з 10.06.2021 по 02.07.2021 (терміни проведення перевірки продовжувались на підставі Наказу № 1816-п від 22.06.2021 на 5 робочих днів) на ЗДП «Радіоприлад» була проведена документальна позапланова виїзна перевірка, за результатами якої 09.07.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області складено Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ЗАПОРІЗЬКЕ ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "РАДІОПРИЛАД" () № 6071/08-01-07-04/14313317 від 09.07.2021»

Як вбачається із зазначеного Акту перевірки №6071/08-01-07-04/14313317 від 09.07.2021 порушень щодо «порушення ЗДП «Радіоприлад» () пункту 46.2 статті 46 ПКУ від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме неподання контролюючому органу річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом за 2020 рік» не було встановлено. Відтак, наявні усі підстави для закриття провадження в даній справі.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

Відповідно до ст.9 ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений відповідальність, порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В даному випадку особа, яка складала протокол, не вказала частину ст.163-1 КУпАП, за якою вона кваліфікує дії ОСОБА_1 .

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації» від 20 вересня 2016 року (заява №926/08) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вважаю, що порушення, допущені працівником Головного управління ДПС у Запорізькій області під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має важливе значення в контексті реалізації права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 163-1 КпАП України, передбачено відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України».

Зазначена норма є бланкетною, тобто такою, що відсилає до нормативно-правового акту, визначено обов`язковість та порядок ведення податкового обліку суб`єктами яким господарювання. Податковий кодекс України (далі за текстом ПКУ) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 46.2 статті 46 ПКУ передбачено, що Платник податку на прибуток (крім платників податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом) подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну Фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають разом з податковою декларацією за відповідний податковий (звітний) період звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), складені до перевірки фінансової звітності аудитором.

Звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати) подаються платниками податку згідно з цим абзацом за формою, визначеною згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Фінансова звітність або звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), що подаються відповідно до абзаців першого та другого цього пункту, є додатком до податкової декларації з податку на прибуток підприємств (звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку та її невід`ємною частиною.

Платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним. У разі неподання (несвоєчасного подання) річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, застосовується відповідальність, передбачена пунктом 120.1 статті 120 цього Кодексу, для подання податкових декларацій (розрахунків).

Згідно статті 14 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено обов`язок оприлюднення фінансової звітності для таких підприємств:

1. Підприємства, що становлять суспільний інтерес (крім великих підприємств, які не є емітентами цінних паперів), публічні акціонерні товариства, суб`єкти природних і монополій на загальнодержавному ринку та суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, зобов`язані не пізніше ніж до 30 квітня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським висновком на своїй веб-сторінці (у повному обсязі) та в інший спосіб у випадках, визначених законодавством.

2. Великі підприємства, які не є емітентами цінних паперів, та середні підприємства зобов`язані не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським висновком на своїй веб-сторінці (у повному обсязі).

3. Інші фінансові установи, що належать до мікропідприємств та малих підприємств, зобов`язані не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським висновком на власній веб-сторінці (у повному обсязі).

4. Головні розпорядники бюджетних коштів оприлюднюють річну фінансову звітність, річну консолідовану фінансову звітність не пізніше ніж до 30 квітня року, що настає за звітним періодом, шляхом розміщення на своїй веб-сторінці.

Підприємствами, що становлять суспільний інтерес, згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є: підприємства - емітенти цінних паперів, цінні папери яких допущені до торгів на фондових біржах або щодо цінних паперів яких здійснено публічну пропозицію; банки; страховики; недержавні пенсійні фонди; інші фінансові установи (крім інших фінансових установ та недержавних пенсійних фондів, що належать до мікропідприємств та малих підприємств); підприємства, які відповідно до цього Закону належать до великих підприємств.

В Акті про результати камеральної перевірки ЗДП «РАДІОПРИЛАД» з питання неподання контролюючому органу фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом із аудиторським звітом за 2020 рік № 7613/08-01-18-06 від 16.08.2021 року не зазначено, до якої саме категорії підприємств, визначених в ч.3 ст.14 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", належить ЗДП «Радіоприлад», та не обґрунтовано, на якій підставі ГУ ДПС у Запорізькій області зробило висновок про необхідність ЗДП «Радіоприлад» оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським звітом. Ці дані не містяться і у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, з огляду на досліджені матеріали відносно ОСОБА_1 , вважаю, що у цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також докази поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.163-1 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.163-1 КУпАП, у зв`язку з чим, вважаю за необхідне провадження по цій справі закрити.

Керуючись ст.ст. 163-1, 245, 247, 251, 252, 260, 261, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.163-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанову судді може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод