ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/239/22 Справа № 206/4946/21 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Довгаль С.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, є учасником бойових дій, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

за участю:

адвоката Довгаля С.М.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , 22.10.2021 приблизно о 21 год. 20 хв. знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді, вчиняв домашнє насильство по відношенню до своєї матері гр. ОСОБА_2 , а саме дії фізичного та психологічного характеру, чим міг нанести загрозу її психологічному та фізичному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат Довгаль С.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову скасувати, прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначив, що суд першої інстанції повинен був розглядати справу виключно в межах протоколу, але неприпустимо вийшов за межі своїх повноважень.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 22.10.2021 року стосовно ОСОБА_1 , фабула викладена наступним чином: «22.10.2021 приблизно о 21 год. 20 хвилин за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді, вчиняв домашнє насильство по відношенню до своєї матері гр. ОСОБА_2 , а саме дії фізичного та психологічного характеру, чим міг нести загрозу її психічному та фізичному здоров`ю».

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП розкрито зміст терміну вчинення насильства в сім`ї: це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В протоколі про адміністративне правопорушення справді зазначається, що ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство по відношенню до своєї матері гр. ОСОБА_2 , а саме дії фізичного та психологічного характеру. Проте у протоколі жодним чином не вказано, у чому саме конкретно ці дії фізичного та психологічного характеру проявлялися. До того ж ОСОБА_1 в ході судового розгляду такі свої дії заперечував. Тоді як потерпіла ОСОБА_2 підтверджувала, інших доказів на предмет того, хто з них говорить правду, жодним чином не існує.

Також суд в оскаржуваній постанові з незрозумілих посилається як на доказ винуватості ОСОБА_1 на покази допитаної в судовому засіданні інспектора поліції Коваленко А.С., яка, прибувши разом ще з двома поліцейськими за викликом ОСОБА_2 , з ОСОБА_1 , за її ж зізнанням, не спілкувалася взагалі. Але при цьому, з посиланням саме на покази ОСОБА_3 в оскаржуваній постанові зазначається, що « ОСОБА_1 поводив себе агресивно, перебував у сильному алкогольному сп`янінні, погрожував потерпілій фізичною розправою та сексуальним насильством».

Більше того, в постанові суду першої інстанції ОСОБА_3 називається свідком при тому, що вона є особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, а тому могла розповісти виключно про обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення, а не самого правопорушення, яке мало місце до приїзду цієї інспектора разом з двома колегами.

В судовому засіданні також були допитані як свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , але при цьому в протоколі про адміністративне правопорушення, виключно в межах якого відбувається судовий розгляд, зазначено, що і свідки, і поняті відсутні. А тому вищезазначене слід розцінювати, як намагання суду підтримати обвинувачення будь-якою ціною, що є неприпустимим, виходячи з позиції ЄСПЛ.

Таким чином доказовою базою протоколу про адміністративне правопорушення є виключно пояснення потерпілої та особи, стосовно якої цей протокол складено.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, та присутність захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Довгаль С.М., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Довгаль С.М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді справи судом першої інстанції виконані.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Правовими приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав та зазначив, що він проживає з матір`ю ОСОБА_2 у квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить йому та матері в рівних частках по Ѕ на праві приватної власності. Мати постійно провокує конфлікти, а саме психологічно тисне на нього, коли він приходить додому, говорить йому, що він наркоман та алкоголік у зв`язку з чим і відбуваються конфлікти. 22.10.2021 приблизно о 21.00 він відпочивав з друзями та розпивав спиртні напої, а саме пиво 1 літр та 100 грамів горілки. Через деякий час він пішов додому, мати не впускала його до квартири, стоячи в дверях та провокувала на конфлікт. Він взяв її за плече та відштовхнув її правою рукою в бік від дверей. Дверей в їх квартирі дві, він відштовхнув її в перші двері. Його удар прийшов матері у плече, на наступній двері він її штовхнув у груди. Після чого, вона відійшла на шаг назад, можливо вона ударилася об щось, йому не відомо, але мати не падала. Потім він вийшов з квартири та пішов на вулицю, та зрозумів, що забув ключі від квартири. Він почав стукати у вікна, проте мати не відчиняла, потім почав дзвонити в домофон. В цей час на нього з заду хтось напав та почав його бити. Його збили з ніг ударом в обличчя, потім йому було нанесено удар кулаком в праве око. Йому було нанесено приблизно п`ять ударів. Били ногами, він в цей час лежав на животі та відмахувався руками від ударів. Хто саме наносив йому удари йому не відомо. Три удари були нанесені йому ззаду, від яких він впав. В нього був синяк під оком та вибиті три пальці на руках. Потім приїхав наряд патрульної поліції, він разом з працівниками поліції зайшли до квартири, де він побачив матір та ОСОБА_6 , в той час він не розумів, що відбувається. Після співробітники поліції забрали його до відділення поліції поспілкуватися, але він вимагав відвезти його додому. Зранку наступного дня приблизно о 07.00 він прийшов додому, двері йому відчинила мати та впустила його до квартири, остання поводила себе так, начебто ніякого конфлікту між ними не було.

Однак такі пояснення ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції сприймає критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та вважає таку позицію обраною лінією захисту особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_2 , суду показала, що її син ОСОБА_1 вчиняє відносно неї систематично домашнє насильство, приблизно з 2016 року. Останній тривалий час вживає алкоголь, від чого дуже роздратований, постійно її б`є та знущається над нею. ЇЇ неодноразово забирала швидка в тяжкому стані через побиття її сина. На підтвердження вказаних обставин просила долучити до матеріалів справи висновок СМЕ нанесення їй тілесних ушкоджень, виписки із медичних карток та терміновий заборонений припис стосовно кривдника та інші документи. Разом з тим показала, що 22.10.2021 її син був на підпитку, весь день виходив кудись з квартири. Приблизно о 20.00 годині вона лягла спати та прокинулась від того, що син розбудив її та сказав, що приніс продукти харчування, після чого пішов, а вона лягла спати. Через деякий час вона прокинулась від того, що син її бив. Спочатку зняв з неї куртку та почав бити кулаком, а потім схопив її за шию та почав душити, стяг її з ліжка та почав бити подушкою. Після посадив її на диван та вдарив кулаком в спину, та сказав щоб вона сиділа рівно та почав її бити в руку та в грудь, без всяких пояснень. Потім знову стягнув її з ліжка на підлогу та почав бити ногами та казав, що вона йому зіпсувала життя. Після чого, син пішов до вбиральні, а вона схопила ключі від квартири та вибігла на вулицю. Біля під`їзду вона зустріла сусіда ОСОБА_5 та попрохала його дати мобільний телефон викликати поліцію. Зателефонувавши до поліції вона повідомила про вказані обставини. Після чого, ОСОБА_5 запропонував їй піти до нього додому та почекати наряд поліції у нього, оскільки вона була роздягнута, а на вулиці вже було холодно. Через деякий час приїхав наряд поліції та вони всі разом пішли до її квартири. Коли вона відчинила двері, син різко схопив двері та почав на неї кидатись, оскільки побачив співробітників поліції, в квартирі все було перевернуто. Співробітники поліції зупинили його та питали, що сталося, на що син не міг нічого відповісти. Співробітники поліції викликали їй карету швидкої допомоги та попрохали сина вдягнутися, але він поводив себе агресивно і на нього останні одягли кайданки, а жінка, яка була працівником поліції в цей час складала відносно сина протокол про адміністративне правопорушення. Лікарі, які прибули на місце зробили їй укол, до лікарні вона не була госпіталізована. Після чого, вона зібрала речі сина та його співробітники поліції забрали до відділення поліції, та сказали їй щоб вона зачинила двері та не відчиняла їх нікому. Вдома з нею залишилася сусідка ОСОБА_7 . Приблизно о 00.00 годин син повернувся додому, але ключі від квартири у нього не було і він почав ногами вибивати двері. Їй почали дзвонити сусіди та питати, що сталося та викликали поліцію. Син вийшов на вулицю, почав кидати у вікна все що попадалося під руки та казав, що він її ненавидить та погрожував їй. Сусіди знову викликали поліцію, оскільки в них малолітня дитина. Через деякий час знову приїхала поліція, працівники поліції повідомили їй, що вони повозять її сина, поки він не прийде до тями, а потім вони його відвезли кудись. Наступного дня, син розповів їй, що коли він кричав та бігав біля будинку до нього підійшов невідомий йому чоловік та питав у нього коли він заспокоїться і ким потрібно бути, щоб бити свою матір. Після чого, вдарив його один раз. Також син казав їй, що не пам`ятає, що сталося, тому вона розповіла йому про події того вечора. Окрім того зазначила, що раніше відносно її сина розглядалися справа в суді, але він просив пробачення та вона йому пробачала. В подальшому син перестав контролювати свою поведінку, став жорстоким, вживав алкоголь та вчиняв щодо неї фізично насильство.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_4 показала суду, що вона є сусідкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . З останнім вона знайома на протязі 20 років. Останні 10 років він постійно вживає алкогольні напої. 22.10.2021 приблизно о 22 год. 00 хв. додому прийшов брат ОСОБА_5 разом з потерпілою ОСОБА_2 , та повідомив, що остання знаходилась на вулиці роздягнута біля під`їзду. Вона питала у потерпілої, що сталося та запропонувала залишитися в них дома до приїзду наряду патрульної поліції, яку викликала ОСОБА_2 . Коли приїхали співробітники поліції, вони разом з ними пішли до квартири ОСОБА_2 . В квартирі знаходився син останньої ОСОБА_1 . В квартирі був безлад, всі речі були розкидані та була розбита лампа. ОСОБА_2 себе погано почувала, співробітники поліції викликали їй карету швидкої допомоги. Лікарі швидкої допомоги зробили останній укол. Потім співробітники поліції вивели з додому ОСОБА_1 та забрали його, останній перебував у неадекватному стані. Вона залишилася з ОСОБА_2 в квартирі майже до 05.00 ранку, оскільки остання перебувала у тяжкому психологічному стані. Через деякий час до квартири знову повернувся ОСОБА_1 , почав погрожувати матері та кидав щось у вікна, всі сусіди це чули. Коли його забирала поліція потерпіла, переживала щоб він не змерз та одягала його збирати речі. В ту ніч співробітники поліції забирала його двічі. Вона не бачила чи бив матір ОСОБА_1 , але під час огляду лікарями швидкої допомоги ОСОБА_2 вона бачила у останній кровопотік та синці на тілі. Потерпіла була у важкому стані та не могла рухатись самостійно, вони з братом допомагали їй пересуватись.

Допитаний в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_5 , суду показав, що що знайомий з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вони є сусідами. 22.10.2021 у вечірній час доби, він перебував у дворі біля під`їзду з другом. В цей час на вулицю вийшла потерпіла ОСОБА_2 , вона була роздягнута. Він підійшов до неї спитати чому вона роздягнута та що трапилось. Остання повідомила йому, що її побив син та попрохала у нього телефон подзвонити до поліції. Після чого, він допоміг їй піднятися до його квартири, де він мешкає з сестрою ОСОБА_4 , а сам пішов у двір чекати наряд патрульної поліції. Коли приїхали співробітники поліції вони разом піднялися до квартири ОСОБА_2 , куди останню привела його сестра. Він зайшов до квартири потерпілої разом з співробітниками поліції та іншими. В квартирі потерпілої знаходився її син ОСОБА_1 , він перебував у стані алкогольного сп`яніння та був неадекватний. Потім приїхали лікарі «швидкої» медичної допомоги та працівники поліції попрохали його вийти. Окрім того, зазначив, що коли вони відчиняли двері квартири, ОСОБА_1 кинувся до матері битися. Співробітники поліції, виводили ОСОБА_1 з квартири силою. Через годину, після того як ОСОБА_1 забрали співробітники поліції, він повернувся знову та голосно кричав нецензурною лайкою та кидав щось у вікна квартири. В ту ніч поліцію викликали два рази. Окрім того, зазначив, що не бачив людину, яка напала на ОСОБА_1 .

Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 693819 від 22.10.2021 (а.с. 3);

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 22.10.2021 (а.с.6), згідно з якими, встановлено що 22.10.2021 о 21 год. 20 хв. її син ОСОБА_1 , який проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння виражався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Зайшов до неї у спальню кімнату та в той час коли вона спала, стягнув її з ліжка та почав бити по голові, тягав за волосся, потім почав бити по ногах та в грудну клітину. Після чого, вона вибігла з квартири та викликала поліцію;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 18.11.2021, відповідно до яких остання зазначає, що її син постійно вживає алкогольні напої на протязі 10 років, внаслідок чого систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру (а.с.11-14);

- протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 185094 за ст. 260-263 КУпАП складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7), відповідно до якого останнього 22.10.2021 о 22 год. 40 хв. у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, для припинення правопорушення, складання адміністративних матеріалів фактично був затриманий о 22 год. 20 хв.

Слід зауважити, що вказані докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, узгоджуються між собою та є достатніми для відповідного висновку, жодних сумнівів щодо достовірності та допустимості доказів не викликають.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність наслідків заподіяння дій постраждалій особі, апеляційний суд виходить з наступного.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені особою за одне з вище перелічених порушень.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За таких обставин, суд прийшов до вірного всиновку, що ОСОБА_1 вчинив щодо своєї матері ОСОБА_2 психологічне та фізичне насильство, що відповідно до Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» є формами домашнього насильства, що підтверджується вищенаведеними доказами, а тому доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими.

Доводи сторони захисту, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , суд не приймає до уваги та відноситься до них критично, оскільки вказане спростовується показами допитаних в судовому засіданні свідків, з яких було встановлено, що у їх присутності ОСОБА_1 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою на адресу потерпілої ОСОБА_2 , погрожував їй та кидався у бійку. Разом з тим свідок ОСОБА_4 підтвердила, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями та вчиняє по відношенню до потерпілої домашнє насильство фізичного та психологічного характеру. Про що також зазначала в своїх показах потерпіла ОСОБА_2 .

Окрім того, з показів ОСОБА_3 , яка працює інспектором поліції, яка була допитана в якості свідка в суді першої інстанції, було встановлено, що 22.10.2021 вони неодноразово приїжджали за викликами ОСОБА_2 до місця її мешкання у зв`язку із вчиненими діями ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовано обставини справи, є голослівними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладенні на нього стягнення дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків районного суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, вони не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Із огляду на вищезазначене, постанова районного суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Довгаль С.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, у виді 40 годин громадських робіт, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко