Справа № 742/274/22 Головуючий у 1 інстанції Ільченко О. І.
Провадження № 33/4823/176/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ходіча М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2022 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, протягом року, притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Судом встановлено, що 07 січня 2022 року, близько 17 год. 01 хв., по вул. Шкільна в с. Подище Прилуцького району, ОСОБА_1 , керував автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна покриву шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на порушення вимог ст. 254 КУпАП, йому не було вручено примірник протоколу про адміністративне правопорушення.

На порушення вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП, в протоколі не зазначені прізвища, адреси свідків та їх підписи, що на думку апелянта є обов`язковим.

Звертає увагу, що запис із бодікамери, який міститься в матеріалах справи, не є безперервною відеозйомкою, що є порушенням вимог ЗУ «Про Національну поліцію» та тягне за собою визнання доказу неналежним.

Вказує, що на місці зупинки працівники поліції, через базу МВС України з`ясували, що він раніше притягувався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Потім вони здійснили обшук транспортного засобу, а потім запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Свідки до проведення даної дії не залучалися. Спеціальний технічний засіб алкогольного сп`яніння у нього не показав. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не складання, що є порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, до протоколу не долучено направлення на огляд водія.

В подальшому, працівники поліції почали здійснювати на нього психологічний тиск, змушуючи на камеру відмовитися від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився.

На виконання вимог ст. 266 КУпАП, він не був відсторонений від керування транспортним засобом та тимчасове затримання транспортного засобу не здійснювалося.

Зазначені вище обставини може підтвердити свідок ОСОБА_2 , який того дня перебував разом з ним в якості пасажира.

Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просила поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення апеляційного строку є переконливими та з метою забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що на місці зупинки транспортного засобу на вимогу працівників поліції він пройшов освідування за допомогою приладу Драгер, який показав негативний результат. В подальшому, працівники поліції змусили його відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та таку його відмову зафіксували на бодікамеру.

Свідок ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції повідомив, що того дня слідував в якості пасажира разом з ОСОБА_1 . Були зупинені працівниками поліції, які запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився. Драгер показав негативний результат. В подальшому, працівники поліції запропонували водію відмовитися від проходження такого огляду під час фіксації на бодікамеру.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 Правил дорожнього руху.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме, переглянутим відеозаписом встановлено, що водій ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я відмовився.

Доводи апелянта про те, що даний відеозапис є неналежним доказом через неповноту відображання події, є необґрунтованими, так як на ньому зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження освідування і при його огляді не виникає сумніву у його достовірності, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.

Вище вказаним доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апелянта в цій частині безпідставні.

Також є такими, що не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що він не був присутній при складанні протоколу та не мав змоги отримати копію цього протоколу, оскільки останній таким правом не скористався та при складанні протоколу відмовився від його підписання.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, під час проведення огляду водія та вимог ст. 266 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду та пройшов огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу не заслуговують на увагу, так як такі спростовуються відеозаписом події, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в тому числі, і за допомогою технічного приладу та в медичній установі. З вказаних підстав апеляційний суд відноситься критично і до показань свідка ОСОБА_2 в частині проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів, так як вони спростовуються відеозаписом події, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Твердження апелянта, зокрема про невжиття працівниками поліції заходів щодо його відсторонення від керування транспортним засобом, висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко