ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м.Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Мосіна О.В.

апеляційну скаргуособи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , - на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з судові витрати у сумі 454,00 грн.

Відповідно до встановлених судом обставин, ОСОБА_1 19 грудня 2021 о 01 годині 12 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Н. Перемоги, 33, керував автомобілем «ЗАЗ 110247», д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого 130 КупАП.

В обґрунтування своїх доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог процесуального закону. Вказує, що співробітниками поліції порушено право водія, оскільки в останніх відсутні належні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, також відповідні ознаки не описані в протоколі та не зазначені свідками. Після складання протоколу ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов огляд, за результатами якого стану алкогольного сп`яніння в нього не виявлено, відповідний висновок долучає до скарги. Мотиви відмови від проходження були викликані станом крайньої необхідності, оскільки ОСОБА_1 прибув з м. Запоріжжя на авто після служби за ліками для онкохворої матері друга ОСОБА_2 , що останній підтвердив під час судового розгляду.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушеннями вимог процесуального закону, оскільки під час його складання працівниками поліції не роз`яснено в установлено порядку права та обов`язки, а також останніми не було роз`яснено та належним чином дотримано порядку проведення огляду місця та у медичному закладі, направлення на огляд на стан сп`яніння не вручалось.

Вважає, що сутніь пред`явленого обвинувачення викладена не чітко, оскільки є незрозумілим, чи керував водій транспортним засобом у стані сп`яніння чи відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Зауважує, що співробітники поліції на місці зупинки не представились та не повідомили про ведення відеофіксації, а наявний запис не є безпрервним та не відображає в повній мірі усіх обставин. Також апелянт вважає, що вказаний запис не є автентичним та редагувався, у зв`язку з чим є недопустимим доказом по справі.

Звертає увагу на те, що співробітниками поліції в порушення вимог закону водія не було відсторонено від права керування транспортним засобом

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мосін О.В., кожний окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки учасників процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 323963 від 19 грудня 2021 року відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 19 грудня 2021 року про те, що вони були залучені у статусі свідків до процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та останній у їх присутності від проходження такого огляду відмовився;

- рапортами інспекторів патрульної поліції Панасенко С. та Коваль І. про те, що 19 грудня 2021 року під час несення служби на лінію 102 надійшло повідомлення, що водій автомобіля «ЗАЗ 110247», д/н НОМЕР_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. На підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено, під час спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер" чи медичному закладі, на що водій присутності двох свідків відповів відмовою. За фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було складено протокол про адміністративне правопорушення.

-відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого видно, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер" та у медичному закладі відмовився.

Вказані докази є належними, допустимими та узгоджуються між собою. На думку суду апеляційної інстанції, відомостями, що з них вбачаються, винуватість ОСОБА_1 в обсязі пред`явленого обвинувачення підтверджується поза розумним сумнівом.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими з огляду на те, що вони головною мірою мають формальний характер, а в решті полягають у переоцінці окремих доказів із наданням їм тенденційної оцінки на користь сторони захисту, яка не відповідає їх дійсному змісту та не узгоджується з іншими доказами, а також в акцентуванні уваги на другорядних обставинах, що не мають істотного значення і не спростовують винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані доводи в цілому не спростовують наявності обставини, яка стала підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - його відмови від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, яка поза розумним сумнівом підтверджується зокрема об`єктивним доказом - відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Так, з відеофайлу .avi, час запису 02:40-03:25, вбачається, що працівники поліції у присутності двох свідків послідовно пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу "Драгер", а також проїхати з ним до лікарні для огляду в умовах медичного закладу, і на обидві пропозиції ОСОБА_1 відповідає відмовою, тим самим вчиняючи дії, що складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КупАП, деталізований у затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженій спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

З матеріалів справи видно, що дії співробітників патрульної поліції відповідали вимогам вказаної Інструкції, оскільки водієві ОСОБА_1 було запропоновано два можливих варіанти проходження огляду - на місці зупинки, або у медичному закладі, і від обох цих варіантів останній відмовився.

Посилання апелянта на те, що він перебував у стані крайньої необхідності, оскільки прибув до м. Дніпро з метою придбання ліків для онкохворої матері друга і поспішав назад до м. Запоріжжя, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з відеофайлу .avi вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 розповідає працівникам поліції, що разом з ним в автомобілі перебуває друг, з яким вони разом служили у Дніпрі, і якого він забрав з роботи. Цього друга покинула дівчина і в нього істерика, він "зірвався з дому". Вони шукали "кафешку", втім вона виявилася закритою, вони проїхали далі, і тоді друг пішов до Дніпра "прокричатися", де "бабусям побажав здоров`я", а "вони його, можливо, не так зрозуміли". На думку суду апеляційної інстанції, цим поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_1 та час вчинення правопорушення у стані крайньої необхідності не перебував.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення підписаний власноручно ОСОБА_1 в присутності двох свідків, при цьому будь - яких заперечень чи зауважень він не висловлював. Також, згідно переглянутому відеозапису та протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом до зупинки його поліцейськими.

Крім того, в протоколі міститься відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, даний протокол підписано без зауважень, у зв`язку із чим доводи апелянта про те, що йому не було роз`яснено його права та не було ознайомлено із протоколом у повному обсязі, суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Долучений до матеріалів справи висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння № 104 від 19 грудня 2022 року, судом апеляційної інстанції не може бути визнаний належним доказом з огляду на те, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, і в контексті об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення не має істотного значення, чи перебував останній у стані алкогольного чи іншого сп`яніння на час його вчинення, а отже зміст цього висновку не підтверджує і не спростовує обставин, що мають значення для справи.

Згідно вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Положення ст. 266 КУпАП не містять імперативної норми, яка покладає на співробітника поліції обов`язок про попередження про здійснення фіксації, натомість здійснення такої фіксації, за наявності такої можливості, є прямим обов`язком співробітника поліції. Крім того, твердження правопорушника про те, що його не було попереджено про здійснення відеофіксації, не спростовують факту його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що дотримання процедури складання протоколу та факт відмови від проходження огляду підтверджуються іншими належними та допустимими доказами по справі а саме поясненнями свідків, рапортами співробітників поліції, у зв`язку з чим доводи апеляції в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає непереконливими з огляду на те, що ці обставини виходять за межі події інкримінованого йому адміністративного правопорушення, яке полягає у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, і не свідчать про незаконність та/або необгрунтованість оскражуваної постанови суду першої інстанції.

Доводи ОСОБА_1 про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення йому незрозумілий, оскільки він одночасно обвинувачується і у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки у вказаному протоколі зазначено про керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння як про підставу для пропозиції пройти відповідний огляд. Категоричного висновку про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння протокол не містить і таке правопорушення йому не інкримінується.

Інші доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає такими, що мають формальний характер, не свідчать про незаконність та/або необгрунтованість по суті оскаржуваної постанови суду першої інстанції і є формою захисту, спрямованою на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця