Номер провадження: 33/813/402/22
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Дубрянської Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2022 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 454 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 20.07.2021 року близько 00:25 год., ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mitsubishi Galant» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Одеса по вул.. Паустовського, 11/11, перебував у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager 6810», чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)Суд першої інстанції при винесенні рішення ґрунтувався лише на власних переконаннях, та взяв до уваги лише написані працівниками поліції матеріали справи;

2)Справа була розглянута за відсутності свідків, інспекторів поліції, які складали протокол, суд першої інстанції недосконало дослідив матеріали справи, не заслухав думку всіх сторін;

3)Працівниками поліції не було залучено двох свідків, чим грубо порушили п. 6 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який вимагає присутності двох свідків при огляді;

4)Працівником поліції було порушено вимоги ч. 3 ст. 266 КУпАП, оскільки ним не було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу;

5)В матеріалах справи не міститься повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівників поліції щодо події, яка сталася.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження закрити у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Одеський апеляційний суд належним чином сповістив ОСОБА_1 про дату, час та місце слухання його апеляційної скарги. Заяв, клопотань від ОСОБА_1 та його представника на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №042015 від 20.07.2021 року з якого вбачається, що 20.07.2021 року приблизно о 00:25 год. ОСОБА_1 в м. Одеса по вул.. Паустовського, 11/11 керував транспортним засобом «Mitsubishi Galant» державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6810». Результат позитивний 1,53 проміле. Тест 3636, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Особистих пояснень ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не містить.

-роздруківка тесту з Драгер 6810 № 3636 від 20.07.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер 6810, який показав вміст алкоголю 1,53 проміле. Дана роздруківка була підписана ОСОБА_1 ;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що був проведений огляд ОСОБА_1 у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю с порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. У графі згоден з результатом, ОСОБА_1 відмовився підписати;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 було направлено до КНП «ООМЦПЗ» ООР 20.07.2021 року, однак огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6810», результат якого позитивний 1,53 проміле.

-відеозапис з відеореєстратора, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 20.07.2021 року приблизно о 00:25 год. в м. Одеса по вул.. Паустовського 11/11 працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Mitsubishi Galant» державний номерний знак НОМЕР_1 , за те, що перед початком руху не було ввімкнено повороту. Коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу за кермом сидів водій, його попросили надати водійське посвідчення, згідно до якого було посвідчено особу водія. Під час спілкування із водієм у працівників поліції виникла підозра, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим останньому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Alcotest Drager 6810». В ході розмови між працівниками поліції та ОСОБА_1 , останній повідомив, що вживав алкоголь, а саме трішки випив шампанського. Потім просив поліцейських вирішити питання іншим шляхом. Однак потім все ж таки пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alcotest Drager 6810», який показав позитивний результат 1,53 проміле. Працівники поліції запитали у ОСОБА_2 , чи згоден він з результатом, який показав «Alcotest Drager 6810», ОСОБА_1 відповів, що згоден. Працівники поліції спитали ОСОБА_1 чи поїде він до медичного закладу до лікаря, на що ОСОБА_1 відмовився. Працівниками поліції були роз`яснені ОСОБА_1 його права, а також повідомлено про розгляд його справи у суді першої інстанції. Крім того ОСОБА_1 запропонували знайти того, хто забере його транспортний засіб, оскільки останній поривався сісти за кермо та поїхати самостійно.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 20.07.2021 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Апелянт в своїй апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що працівниками поліції не було залучено двох свідків, чим вони грубо порушили п. 6 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який вимагає присутності двох свідків при огляді

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що після цих змін до КУпАП з 17.03.2021 року свідки проходження огляду водієм на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_1 20.07.2021 року на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на пристрої «Alcotest Drager 6810» погодився, пройшов, тест показав 1,53 проміле, що значно перевищує норму, яка дозволена законодавством. Крім того на відеозаписі міститься інформація, згідно якої ОСОБА_1 погодився із результатом тесту та на пропозицію поліцейських проїхати до медичного закладу відмовився, отже посилання ОСОБА_1 на те, що працівником поліції було порушено вимоги ч. 3 ст. 266 КУпАП, оскільки ним не було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення, відобразив його у протоколі про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Посилання ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі про те, що відеозапис, який було долучено до матеріалів справи, не може бути належним доказом, оскільки всупереч «Інструкції із застосування фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису» не проводився безперервно, є слушними, однак такі посилання не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки відеозаписи, що містяться на диску та про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №042015 від 20.07.2021 року відносно ОСОБА_1 , в повній мірі достатньо для перевірки встановлених судом обставин проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а також відмови від проходження огляду у медичному закладі.

Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що в оскаржуваній постанові судом не було наведено жодних обставин, які б могли свідчити про вчинення правопорушення, не було забезпечено рівності сторін, не було забезпечено повного та всебічного розгляду справи, не було викликано поліцейських для надання ними своїх пояснень, оскільки як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, надавав свої пояснення, надавав докази.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, проходження ОСОБА_4 тесту на стан алкогольного сп`яніння було проведено у відповідності до норм діючого законодавства, уповноваженою особою, в порядку, встановленому законом.

Крім того апелянтом не було надано до суду апеляційної інстанції доказів того, що він оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції, між тим відсутні такі зауваження і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 20.07.2021 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова