ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/1293/22 Суддя доповідач - Гєрцик Р.В.
Категорія: ст.ст.124,122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Ковері Р.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 14 лютого 2022 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, а саме те, що 30.11.2022 року о 09-30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel Vectra C д.н.з НОМЕР_1 по вул. Бестужева, 24 в м.Харкові, не вибрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Opel д.н.з НОМЕР_2 , чим заподіяно матеріальну шкоду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.1 ПДР та здійснив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, водій ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, не дочекавшись працівників поліції, залишив місце події, чим порушив п.2.10 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Постановою судді Московського районного суду м.Харкова від 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3 400 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Пирсєнков В.М. просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у задоволені клопотання про відкладення розгляду справи та провів судове засідання без його участі

Зазначає, що 30.11.2021 року приблизно о 09-15 год. його автомобіль Opel Vectra C д.н.з НОМЕР_1 рухався по вул. Бестужева, 24 в м.Харкові в крайній лівій смузі, перебуваючи на трамвайних шляхах попутного напрямку. Раптом по зустрічній смузі трамвайних шляхів зустрічного напрямку з лівого боку до нього під`їхав автомобіль Opel д.н.з НОМЕР_2 , водій, якого ОСОБА_2 відкривши вікно, нецензурно кричала на нього та членів його сім`ї та звинуватила його у вчиненні ДТП. Він зупинив автомобіль, обійшов його по периметру, не побачивши жодних слідів пошкоджень, подряпин, вм`ятин, сів у своє авто та продовжив рух, оскільки не збирався вислуховувати лайку на свою адресу.

В вечері йому зателефонував працівник поліції, який повідомив йому, що він став учасником ДТП. 06.12.2021 року він отримав повідомлення про виклик його до поліції на 15.12.2021 року для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього.

15.12.2021 року прибувши до управління патрульної поліції він написав пояснення про те, що не брав участі у ДТП, однак йому повідомили, що протокол про адміністративне правопорушення вже складено без його участі.

Вказує, що його участь у ДТП не підтверджується жодними доказами, надана потерпілою фотографія не може слугувати доказом у справі, а схема ДТП складена без його участі та має розбіжності у зазначені розташування автомобіля потерпілої.

В судові засідання 17.11.2022 року та 08.12.2022 року, які призначались судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився. Під час спроб повідомити телефонограмою на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , який зазначений в його апеляційній скарзі та на номери мобільного телефону, які зазначені в матеріалах справиОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав, що свідчить про свідоме ігнорування обов`язку щодо явки в суд за викликом.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив у якості засобів зв`язку адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 на яку 01.12.2022 року йому було надіслано судову повістку про виклик в судове засідання на 08.12.2022 року о 13.30 год.

01.12.2022 року ОСОБА_1 на електронну пошту Харківського апеляційного суду надіслав лист в якому повідомив, що на даний час перебуває за межами України та прибути в судове засідання особисто не може та може прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У зв`язку з тим, що в листі від 01.12.2022 року ОСОБА_1 не конкретизував як саме він бажає приймати участь в режимі відеоконференцзв`язку, судове засідання 08.12.2022 року було відкладено на 22.12.2022 року о 13.год 45 хв.

12.12.2022 року на адресу електронної пошти ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про виклик в судове засідання на 22.12.2022 року о 13.45 год. та роз`яснено, що для проведення засідання в режимі відеоконференцзв`язку, учасник справи має подати заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не пізніше ніж за 7 днів до судового засідання з зазначенням способу за яким він бажаєте прийняти участь у судовому засіданні, а саме зазначення суду на території України, в який він має можливість з`явитись для у часті в судовому засіданні або за допомогою сервісу «EASYCON».

Також було роз`яснено, що у разі участі у судовому засіданні дистанційно за допомогою сервісу «EASYCON», необхідно зареєструватися та авторизуватися в ній за електронним цифровим підписом. У день судового засідання його учасник повинен: за 10 хвилин до початку судового засідання авторизуватись у системі; активувати технічні засоби - мікрофони, навушники і т.д.; очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі у ньому; на початку відеоконференції показати свій паспорт або інший документ, що посвідчує особу.

19.12.2022 року на електронну пошту Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 надіслав клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції за допомогою сервісу «EASYCON».

22.12.2022 року о 13.45 год. ОСОБА_1 у сервісі «EASYCON» не активував технічні засоби та на запрошення секретаря судового засідання на зв`язок з Харківським апеляційним судом не з`явився.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді.

Суд апеляційної інстанції враховує, що якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу, зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала, а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України, та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційним судом вжито усіх необхідних заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду його апеляційної скарги.

За таких обставин, суд вважає можливим провести апеляційний розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 в межах доводів і вимог поданої ним апеляційної скарги та за наявними у справі відомостями.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 . Посилання судупершої інстанції на те, що, розгляд вказаної справи вже відкладався, а тому суд розцінив подану заявуОСОБА_1 як зловживання своїми процесуальними правами та намагання затягнути судовий процесє передчасними, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 в обґрунтування клопотання зазначає, що 14.02.2022 року йому необхідно супроводжувати свою дитину, інваліда 1 групи, до медичного закладу. Заява про відкладення розгляду справи була подана до суду завчасно, а тому на переконання апеляційного суду такі підстави були обґрунтованими та підлягали задоволенню, оскільки заява про відкладення від особи, що притягається до адміністративної відповідальності була подана вперше, відомостей, що розгляд справи відкладався через неявку ОСОБА_1 матеріали провадження не містять.

На думку суду апеляційної інстанції, вищенаведене є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин апеляційний суд вбачає підстави для часткового задоволення вимог апеляційної скарги та скасування постанови судді з підстав істотного порушення процесуальних прав ОСОБА_1 , відповідно до ст.268 КУпАП.

Разом з цим, розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом статті 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Диспозицією ст.122-4 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №302230 від 15.12.2021 року, 30.11.2022 року о 09-30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel Vectra C д.н.з НОМЕР_1 по вул. Бестужева, 24 в м.Харкові, не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Opel д.н.з НОМЕР_2 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальну шкоду.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.1 ПДР та здійснив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Так, пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Крім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №302231 від 15.12.2021 року, 30.11.2022 року о 09-30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel Vectra C д.н.з НОМЕР_1 по вул. Бестужева, 24 в м.Харкові став учасником ДТП після чого з невідомих причин залишив місце події, чим порушив п.2.10ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Зазначені протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписані уповноваженою особою.

Незважаючи на не визнання своєї вини в апеляційній скарзі, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАПповністю підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема:

- відомостями протоколів про адміністративні правопорушення, які складені стосовно ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , відповідно до яких вона рухалась у крайній лівій смузі та побачила, як зліва від неї рухався автомобіль Opel Vectra C д.н.з НОМЕР_1 , який недотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з її автомобілем, чим завдав транспортному засобу механічні пошкодження, а саме були пошкоджені ліве переднє крило та передній бампер. Вона зупинила свій автомобіль та побачила, як водій Opel вийшов зі свого автомобіля, подивився на свої механічні пошкодження, сів у свій автомобіль та зник з місця ДТП в невідомому напрямку. Після чого вона викликала працівників поліції.

-схемою місця ДТП. Дана схема місця ДТП, яка складалася в присутності потерпілої, адже згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії, водій Opel Vectra C д.н.з НОМЕР_1 , будучи учасником ДТП, покинув місце пригоди, не повідомивши орган поліції.

Апелянт посилається на те, що протоколи про адміністративні правопорушення складені працівником поліції із порушенням вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП.

Проте, відповідно до вимог ч.2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до відомостей протоколів про адміністративні правопорушення, а також рапорту працівника поліції вбачається, що подія ДТП відбулася 30.11.2021 року.

Також з відомостей рапорту вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно будь-якої особи на місці події не складався, а матеріали справи були направлені до відділу розшуку та дізнання.

ОСОБА_1 викликався для складання протоколу, крім того, апелянт не заперечує в апеляційній скарзі про такий виклик до управління патрульної служби, однак в зазначений час не з`явився, у зв`язку з чим протоколи про адміністративне правопорушення були складені без його участі.

Отже, працівники відділу розшуку та дізнання встановивши особу іншого учасника ДТП, а саме ОСОБА_1 викликали його для складання стосовно нього протоколів про адміністративні правопорушення, що свідчить про дотримання працівниками поліції вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, а такі апеляційні доводи суд апеляційної інстанції вважає не обґрунтованими.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на незаконні дії працівників поліції, які складали протоколи про адміністративні правопорушення, а також схему місця ДТП.

Однак, суд апеляційної інстанції розцінює це як обраний спосіб захисту, оскільки, незважаючи на оскарження дій працівників поліції до керівництва ГУ УНП у Харківській області та Департаменту патрульної поліції України, ОСОБА_1 не надав апеляційному суду висновків щодо розгляду його скарг, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити такі порушення без належних висновків проведених перевірок.

Також, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що він не був учасником події ДТП.

Разом з цим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зазначає, що 30.11.2021 року приблизно о 09-15год його автомобіль Opel Vectra C д.н.з НОМЕР_1 рухався по вул. Бестужева, 24 в м.Харкові в крайній лівій смузі, перебуваючи на трамвайних шляхах попутного напрямку. Раптом по зустрічній смузі трамвайних шляхів зустрічного напрямку з лівого боку до нього під`їхав автомобіль Opel д.н.з НОМЕР_2 , водій, якого ОСОБА_2 відкривши вікно нецензурно кричала на нього та членів його сім`ї та звинуватила його у вчиненні ДТП. Він зупинив автомобіль, обійшов його по периметру, не побачивши жодних слідів пошкоджень, подряпин, вм`ятин він сів у своє авто та продовжив рух, оскільки не збирався вислуховувати лайку в свою адресу.

Відповідно до п. 2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Згідно з п. 2.11 ПДР України, якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею.

Третіми особами вважаються інші учасники дорожнього руху, які через обставини виявились причетними до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Отже за змістом вказаних положень ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний чекати прибуття працівників поліції, або у разі взаємної згоди водіїв - прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею, або має право залишити місце ДТП у разі складення водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

ОСОБА_1 , будучи особою, яка отримала посвідчення водія на право керування транспортним засобом, зобов`язаний знати Правила дорожнього руху України.

Згідно з п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Таким чином, після того, як ОСОБА_1 зупинився на вимогу водія ОСОБА_2 , яка звинуватила його у тому, що він пошкодив її автомобіль та став учасником ДТП водій ОСОБА_1 , мав зупинитись і залишатись на місці пригоди, однак усупереч вимог п. 2.10(а) ПДР України, залишив місце події, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином апеляційний суд вбачає наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП

Доводи апеляційної скарги про те, що надана потерпілою фотографія, на якій зображений він та його автомобіль є неналежним доказом, не спростовують висновків про те, що ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, всупереч п. 2.10 (а) ПДР України, залишив місце події.

Крім того, пояснення ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що він зупинився на вимогу водія Opel д.н.з НОМЕР_2 , яка звинуватила його в тому, що він став учасником ДТП та надана потерпілою фотографія у сукупності є належними у справі доказом причетності ОСОБА_1 до події ДТП, оскільки такі доводи та фотографія доповнюють та взаємоузгоджуються між собою, крім того, саме за фотознімком автомобіля апелянта було встановлено особу останнього.

Посилання апелянта на те, що контакту автомобілів не було є необґрунтованим та не відповідає дійсності, а тому суд ставиться критично до цих доводів.

Як вбачається з письмових пояснень потерпілої вона рухалась у крайній лівій смузі та побачила, як зліва від неї рухався автомобіль Opel Vectra C д.н.з НОМЕР_1 , який недотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з її автомобілем, чим завдав транспортному засобу механічні пошкодження, а саме були пошкоджені ліве переднє крило та передній бампер.

Викладені обставини свідчать про те, що саме водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР та допустив зіткнення автомобілів.

Таким чином, посилання апелянта на відсутність в його діях складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи матеріали провадження, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, проведення судових експертиз, тощо.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вбачає наявність саме в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення саме ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Невідповідність даних, зазначених у схемі місця ДТП, а саме не точне розташування автомобіля потерпілої, на чому наголошує апелянт , не вказують на відсутність події чи складу адміністративного правопорушення та застосування стягнення до невинуватої особи.

Належних і допустимих доказів підроблення протоколу чи інших документів, внесення до них неправдивих відомостей, не встановлено, а допущені неточності розташування автомобіля потерпілої, на які посилається апелянт, апеляційним судом перевірені та як вбачається з матеріалів провадження, схема місця ДТП була складена в приступності потерпілої, яка зауважень щодо місця розташування автомобіля не заявляла.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що докази по справі неналежні та недопустимі не є слушними, оскільки зібрані у справі докази є належними та допустимими, так як походять з різних джерел, взаємоузгоджуються між собою, відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, і за принципом «поза розумним сумнівом» повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП

Разом з тим, положеннями ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення, подія правопорушення мала місце 30.11.2021 року. На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися передбачені ч.2 ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, постанова Московського районного суду м.Харкова від 14 лютого 2022 року підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування норми процесуального права, а провадження у справі - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 14 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати та постановити нову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст.247 КупАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик