Справа № 461/9486/21 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/324/22 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 14 лютого 2022 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 496,20 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 11 листопада 2021 року об 11.50 год. на вул. Івана Франка, 17 у м. Львові, керував транспортним засобом марки Fiat Talento, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря - нарколога ОСОБА_2 та підтверджується висновком медичного закладу КНО ЛОР Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень №002483 від 11 листопада 2021 року Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що працівниками поліції порушено порядок та Інструкцію огляду водія на виявлення стану сп`яніння та висновок лікаря складений з порушеннями Інструкції. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про джерело походження та відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити з підстав відсутності у діях складу адміністративного правопорушення.

На апеляційний розгляд правопорушник ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Кривошей А.М. не з`явилися, проте, останній подав клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 виконує функцію водія в територіальній обороні, однак ніяких підтверджуючих документів до вищевказаного клопотання не додав і сам на розгляд справи не з`явився.

У зв`язку з цим суд вважає, що наведена поведінка учасників процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності правопорушника ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кривошея А.М.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень в апеляційній скарзі, ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема такий висновок суду підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 11 листопада 2021 року серії ААБ №053381; висновком №002483 від 11 листопада 2021 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; відеозаписом події,

яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Крім того, як вбачається з письмових пояснень, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , останній власноручно зазначив про те, що він визнає себе винним у вчиненому.

При цьому, ОСОБА_1 не вносив до протоколу жодних заперечень щодо обставин, викладених у ньому.

Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не лише не заперечувала своєї винуватості у вчиненні правопорушення під час складання протоколу щодо неї, а фактично її визнавала.

Крім того, як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП правопорушнику ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить його підпис у такому.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Порядок огляду водія на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, розкритий в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015.

Згідно з п.2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Окрім цього, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002483 від 11.11.2021 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував.

Твердження правопорушника ОСОБА_1 про порушення самої процедури освідування, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі не свідчать про порушення лікарем процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та недійсність результатів такого огляду.

Апеляційний суд також не приймає до уваги покликання правопорушника ОСОБА_1 на відсутність відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, оскільки з боку ОСОБА_1 жодних зауважень не надходило, він не вимагав і не оспорював результати.

Відтак, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, покликання правопорушника ОСОБА_1 про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, майновому стану, обставинам, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 14 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.