Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 04 травня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 04 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

З постанови суду слідує, що ОСОБА_1 20 лютого 2022 року о 00 год. 20 хв. на вул. Л.Українки в с. Бабин керував транспортним засобом «RENAULT MASTER», номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місця зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest» №6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду є незаконною та винесеною з порушенням норм чинного законодавства.

Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги його показів та показів ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки в нього не було ключів до нього, та поскільки автомобіль стояв на горбку і почав котитися, він змушений був натиснути на гальма, щоб уникнути ДТП, у зв`язку з чим відмовився проходити огляд на стан сп`яніння.

Наголошує, що суд не навів доказів його вини, тому що ні пояснення свідків, ні відеозапис, наявний в матеріалах справи, не вказують на те, що він керував транспортним засобом і був учасником дорожнього руху.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова суду винесена 04 травня 2022 року.

В матеріалах справи наявна розписка, з якої вбачається, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 09 травня 2022 року (а.с.17).

Апеляційна скарга подана до поштового відділення 18 травня 2022 року (відповідно до трек-номера 902).

Оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, що у відповідності до ст.294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Згідно зі ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

У відповідності до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП, зокрема, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до постанови Гощанського районного суду Рівненської області від 04 травня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддею у відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20 лютого 2022 року (а.с.3), направленням водія на огляд виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.4),відеозаписами, на яких зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.9, ), що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі й дослідженими в судовому засіданні належними доказами.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він не керував транспортним засобом і не міг керувати, оскільки в нього не було ключів, а лише знаходився в кабіні автомобіля і чекав на знайомого. Вказує, що суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_3 , який підтвердив його слова.

Однак, вважаю, що зазначені доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки вони були предметом розгляду місцевого суду, який надав їм відповідну належну оцінку, зазначивши про це в оскаржуваній постанові, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними і були предметом розгляду в суді першої інстанції. У зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в сукупності вищенаведені докази є належними та допустимими по даній справі і які підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України за діяння, які мали місце 20.02.2022 року, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Гощанського районного суду Рівненської області від 04 травня 2022 року.

Постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 04 травня 2022 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович