: Справа № 484/494/22
Провадження:№ 3/484/244/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2022 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Літвіненко Т.Я., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла до суду 04.02.2022р. від військової частини НОМЕР_1 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, який не є особою з інвалідністю, має військове звання молодший сержант, звільнений в запас через службову невідповідність 01.02.2022 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.172-11 КУпАП

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколу № М25/01/22-1 від 25.01.2022р., 21.01.2020р. о 08.00год., під час ранкового шикування на території військової частини НОМЕР_1 (м. Первомайськ Миколаївської області) було виявлено, що командир відділення управління 1 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, самовільно залишив пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та повернувся до розташування військової частини 25.01.2021р., тобто був відсутній на військовій службі чотири доби.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 про час і місце слухання справи було повідомлено своєчасно та належним чином, проте на виклик суду він не з`явився і клопотань про відкладання розгляду справи від нього не надходило, вважаю за можливе розглянути справу у його відсутність, як це передбачено ст. 268 ч.1 КУпАП.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було достеменно відомо, що відносно нього складено зазначений протокол про адміністративне правопорушення, який перебуває в провадженні суду, однак, будь яких письмових пояснень або заперечень останній не надав.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Зі змісту ч.3, 4 ст. 172-11 КУпАП вбачається, що відповідальність за вказаною статтею передбачена за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Дію особливого періоду, який настав 17.03.2014 року, станом на 21.01.2022р. припинено не було.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, останні вказали, що молодший сержант ОСОБА_1 не прибув на ранкове шикування підрозділу о 08.00год. 21.01.2022 року до військової частини НОМЕР_1 та повернувся лише 25.01.2022 року, тобто був відсутній на військовій службі чотири доби.

Пояснення зазначених свідків є послідовними, узгоджуються між собою та іншими письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 13 від 21.01.2022 року, командир відділення управління 1 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 , не прибув на ранкове шикування без поважних причин, у зв`язку з чим зазначено вважати останнього таким, що самовільно залишив військову частину, призупинити виплату грошового забезпечення та зняти з усіх видів забезпечення з 21.01.2022 року.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , які наявні в протоколі про адміністративне правопорушення, останній вказав, що 20.01.2020 року звернувся до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 з проханням звернутися до свого лікаря у зв`язку з погіршенням самопочуття, на що отримав відмову без будь яких пояснень. 21.01.2022 року він не з`явився на службу, оскільки знаходився у лікаря. 22.01.2022р. та 23.01.2022р. були вихідні дні. 24.01.2022р. він почував себе погано та зазначив, що може надати аудіозапис свого звернення до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 . Відповіді на рапорти, які він надсилав командуванню дивізіону з приводу хвороби так і не отримав, зазначив, що копії рапортів та квитанції може надати, та свою вину не визнає.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження вищевказаних обставин та поважності самовільного залишення військової частини, зокрема поганого самопочуття або хвороби, а також документів, на наявність яких посилається ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях (аудіозапису свого звернення до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , копії рапортів та квитанції) останнім не надано та матеріали справи не містять.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП повністю підтверджується поясненнями свідків та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи і були досліджені судом.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення у відповідності до вимог статті 33 КУпАП, враховується характер вчинених правопорушень, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Під час дослідження матеріалів справи обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність особи, не виявлено.

Враховуючи наведене, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який за місцем проходження служби характеризується негативно, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 36, 283 п.1 ч. 1, 284 КУпАП

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко