Справа № 559/3432/22
Провадження № 3/559/1740/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022 м. Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Панчук М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 09.03.1998 Дубенським МВ УМВС України в Рівненській області, адреса проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягалася,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 21.12.2022 серії ВАВ № 133885, 12.12.2022 ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 вчиняла домашнє насильство відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , з яким спільно проживають, а саме: ображає нецензурною лексикою, обмежує користування водою, газом, погрожує фізичною розправою, чим заподіяла шкоду психологічному та економічному здоров`ю заявника.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала. Пояснила, що дійсно 12.12.2022 року між нею та її колишнім чоловіком виник конфлікт, так як він обмежив їй доступ до гаража, в результаті чого вона не могла включити в будинку світло. Під час цього він ображав її нецензурною лайкою та погрожував. При цьому, вона його не обзивала та нецензурних слів не вживала. Це сталося близько 15:00 год, коли вона прийшла з роботи. Інших конфліктів не було.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 12.12.2022 між ним та ОСОБА_1 виник конфлікт, оскільки остання перекривала воду та не давала йому помитися. Однак, стверджує, що конфлікт відбувався о 08:30 год, а не о 15:00 год, як вказує ОСОБА_1 , підтвердив, що о 15:00 год жодного конфлікту між ними не було. Зазначив, що жодних претензій до колишньої дружини ОСОБА_1 не має.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що при складанні вищезазначеного протоколу не були виконані вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, а саме не вказано час вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно рапорту про реєстрацію події 12.12.2022 об 11.00 до ч/ч Дубенського РВП надійшла заява ОСОБА_2 , в якій він просить притягнути до відповідальності його бувшу дружину ОСОБА_1 , яка вчиняє відносно нього домашнє насильство. Разом з тим, заява ОСОБА_2 взагалі не містить дати звернення із нею, як і не вказано в такій заяві ні дати, ні часу вчинення правлопорушення відносно нього.

Також, суд критично ставиться до письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, оскільки факти, викладені в даних поясненнях не вказують на конкретний конфлікт, який виник між учасниками провадження та є домашнім насильством у розумінні Закону. У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та її бувшим чоловіком відсутня та вони перебувають у неприязному стані.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова судді має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що 12.12.2022 року близько 15:00 год між нею та ОСОБА_2 дійсно виникла сварка, разом з тим, повністю заперечила доводи потерпілого, що вона вчиняла домашнє насильство, вказуючи, що не виражалася нецензурно, не не погрожувала фізичною розправою, тощо та те, що вказана подія мала місце 12.12.2022 о 08:30 год. При цьому, потерпілий заперечив наявний конфлікт о 15 год 12.12.2022, а зазначив про конфлікт, який відбувся о 08:30 12.12.2022, однак, окрім письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в яких не визначено ні дати, ні часу вчинення правопорушення, будь-яких доказів вчинення останнього у матеріалах справи нема.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити час вчинення адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , враховуючи, що зі слів учасників провадження про адміністративне правопорушення конфлікт виник в різний час, при цьому у протоколі про адміністративне правопорушення такий час не зазначено взагалі, інших належних доказів в матеріалах справи нема.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСзПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов?язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином суд вважає, що "поза розумним сумнівом" відсутній факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , оскільки не підтверджується будь-якими достатніми доказами та не підтверджується під час дослідження матеріалів справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Зважаючи на викладене, оскільки провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом, а припущення не можуть бути покладені в обвинуваченння, суд приходить до висновку про відсутність події та в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викленого, керуючись ст.ст. 9, 173-2, 245, 251, 256, 278, 283, КУпАП, суддя

постановив:

провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя М.В. Панчук