Справа № 302/680/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2022 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою Белли Володимира Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Відповідно до постанови, - 23.06.2022 року біля 14 год. 35 хв. в смт. Міжгір`я по вул. Гагаріна водій гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ШевролеАвео», д/н.: НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння, порушення мови, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з ст.130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова прийнята з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує, що судом першої інстанції не було зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Просить апеляційний суд надати правову оцінку наступним аргументам, котрі були проігноровані судом першої інстанції: 1) складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №026373 від 23.06.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без двох свідків, що не передбачено чинним законодавством; 2) порушення конституційного права ОСОБА_1 на захист під час притягнення його поліцейськими до адміністративної відповідальності згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №096776 від 23.06.2022 року, яку додано поліцейськими до матеріалів справи як доказ.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, будучи належним чином повідомленні про розгляд справи.

Заяви про відкладення розгляду справи не надходило.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5.Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 026373 від 23.06.2022 року, - 23.06.2022 року о 14 год. 35 хв. в смт. Міжгір`я по вул. Гагаріна водій громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння, порушення мови та запах алкоголю з порожнини рота, від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з ст.130 ч.1 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 026373 від 23.06.2022 року, з якого вбачається відмова водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на підставі ст. 63 Конституції України, відмовився від підпису протоколу і дачі пояснень, будь - яких зауважень не надав. Крім того, зазначений протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

- постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 096766 підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Дана постанова не оскаржувалася апелянтом та набрала законної сили, що є підтвердженням законності причини зупинки транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 4);

- відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, який додано до матеріалів протоколу, та на якому зафіксований момент спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції, під час якого апелянт кілька разів на пропозицію і вимогу поліцейського категорично відмовився пройти медичний огляд у медичній установі і не пояснив жодних поважних причин такої відмови. Крім того, апеляційний суд констатує, що поведінка ОСОБА_1 на дії поліцейських була явно неадекватною, зокрема, його мова була нечіткою та на запитання поліцейських апелянт відповідав із значною затримкою.

Тому, такі дії ОСОБА_1 були правильно розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та відмову особи від проходження у встановленому порядку освідування на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено п. 2.5 Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено конституційне право ОСОБА_1 на захист під час притягнення останнього поліцейськими до адміністративної відповідальності згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 096776 від 23.06.2022 року, не заслуговують на увагу апеляційного суду з наступних причин.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні, в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкції ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП не передбачають застосування адміністративного арешту.

В контексті спірних правовідносин право на юридичну допомогу не є абсолютним, його реалізація вимагає вчинення певних дій з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки чинне адміністративне процесуальне законодавство не визначає обов`язковість участі адвоката чи іншого фахівця у галузі права в розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Отже, відсутність захисника при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №096776 від 23.06.2022 року не суперечить інтересам правосуддя.

Твердження апелянта про те, що поліцейськими не доведено факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я у законний спосіб, а саме із залученням двох свідків, відповідно до чинного законодавства, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Крім того, дії працівників поліції щодо оформлення відмови водія від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння напряму врегульовано Міністерством внутрішніх справ України у Наказі Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, яким затверджено «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція № 1395).

Так, згідно пункту 6 розділу Х «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП» Інструкції № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Таким чином, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що жодних порушень законодавства України працівниками поліції допущено не було.

Інші доводи апелянта до уваги на приймаються, оскільки вони не обґрунтовані.

При цьому, апеляційний суд окремо звертає увагу на правові позиції, висловленні у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

За таких обставин, посилання ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

На ОСОБА_1 накладено стягнення в межах санкції частини першої ст.130 КУпАП, яке є безальтернативним за вчинення даного правопорушення.

При розгляді справи апеляційний суд не встановив порушень законодавства про адміністративні правопорушення суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови судді.

Зважаючи на вищевикладене апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Белли Володимира Михайловича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2022 рокупро притягнення ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага