Провадження №3/447/148/22
Справа №447/4180/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2022 суддя Миколаївського районного суду Львівської області Головатий А.П.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №186933 від 25.12.2021, 25.12.2021 о 12:35 год. у с. Гірське по вул. Козловського, 11, Стрийського району Львівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що не керував транспортним засобом 25.12.2021 о 12:35 год. Вказав, що 25.12.2021 о 08:00 год. приїхав вказаним у протоколі транспортним засобом на ринок у с. Гірське, оскільки торгує взуттям із вказаного автомобіля, тому перебував у такому весь час до приходу працівників поліції. Працівники поліції із надуманих мотивів почали схиляти його до визнання вини у правопорушенні, проте, він був тверезий та не розумів для чого йому проходити огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, транспортним засобом не керував та здійснював продаж взуття. Повідомив, що звечора вживав алкогольні напої, про що вказав у протоколі. Зазначив, що працівниками поліції не було роз`яснено прав та обов`язків, а також ними чинився тиск у вигляді навідних запитань.

Захисник Федак Р.Р. просив закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Крім того, зазначив, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не було запрошено свідків складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується вказаним протоколом, оскільки таких там не зазначено, працівниками поліції не було відсторонено від керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а протокол було підписано його підзахисним з примусу працівників поліції.

У судове засідання з`явився свідок ОСОБА_2 , який повідомив, що 25.12.2021 транспортний засіб ОСОБА_1 був припаркований біля ринку у с. Гірське, Стрийського району Львівської області. Коли над`їхали працівники поліції, мотор автомобіля у такого не працював і автомобіль не рухався.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив наступне. 25.12.2021 свідок бачив як ОСОБА_1 сидів у його транспортному засобі, продавав взуття. Коли до нього під`їхали працівники поліції, автомобіль ОСОБА_1 не рухався, а такий за кермом не перебував.

Свідок ОСОБА_4 повідомив, що 25.12.2021 він на велосипеді приїхав на ринок до автомобіля ОСОБА_1 , з якого він торгує взуттям.

Дослідивши матеріали справи, приходжу таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, включення портативного відео реєстратора (який закріплюється на форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) поліцейських під час здійснення повноважень) відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З досліджуваного у судовому засіданні відеозапису встановлено, що на диску, долученому до матеріалів справи, здійснено один запис тривалістю 44 секунди. На такому вбачається, що ОСОБА_1 сидить на задньому сидінні невідомого транспортного засобу, повідомляє своє ім`я, прізвище та по-батькові, рік народження, марку належного йому транспортного засобу, зазначає, що вживав алкогольні напої минулого вечора. Крім того, після запитання працівника поліції про наявні пошкодження на автомобілі повідомив, що вони утворилися внаслідок ДТП, яка відбулася давно. На запитання працівника поліції чи визнає ОСОБА_1 вину відповів, що визнає, що вживав алкогольні напої звечора та більше такого робити не буде. Водночас працівником поліції поставлено навідне запитання щодо того чи буде ОСОБА_1 проходити огляд з метою виявлення алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів, що немає змісту. Після вказаного відеозапис було вимкнено.

Таким чином, відеозапис не може бути прийнятий суддею як належний та допустимий доказ у справі, оскільки відеозйомка велася з порушенням Інструкції №1026.

До матеріалів справи не додано доказів зупинки транспортного засобу, роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

За змістом статей 9-12, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення в діянні особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Враховуючи те, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, повністю спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні, показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також проведеним оглядом відеозапису, направлені до суду матеріали та їх аргументація являються сумнівними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

На підставі вищенаведеного, приходжу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаним належним доказом по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом вини особи, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумніви у суду.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Працівниками поліції до матеріалів справи не було додано інших допустимих, належних та достовірних доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували б вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, приходжу до висновку про доцільність закриття провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 245, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Головатий А. П.