П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; непрацюючого, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и л а :

До Черкаського районного суду Черкаської області надійшли матеріали про адміністративні правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , щодо якого складено адміністративні протоколи, а саме: протокол серії ВАБ № 741711 від 07 грудня 2021 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП, справа № 707/3245/21; та протокол серії ВАБ № 741710 від 07 грудня 2021 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, справа № 707/3246/21.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи викладене, постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 2022 року вказані справи про адміністративні правопорушення було об`єднано в одне провадження за унікальним номером 707/3245/21, провадження № 3/707/150/22.

Так, гр. ОСОБА_1 у листопаді 2021 року ухилився від виконання передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме щодо забезпечення йому належного харчування.

Він же, 27 листопада 2021 року по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини гр. ОСОБА_3 , а саме у присутності малолітнього сина ОСОБА_2 вчиняв умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні на адресу дружини нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Гр. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Суд наголошує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) від 03 квітня 2008 року, Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07 липня 1989 року).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Зважаючи на те, що гр. ОСОБА_1 підписав протоколи про адміністративні правопорушення та надав письмові пояснення на окремому аркуші, суд констатує, що він достеменно знав про дані судові провадження, однак, з моменту складення протоколів по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справ, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколів, відтак, суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

У п.п. 66 69 рішення у справі «Смірнова проти України» (заява № 36655/02) від 08 листопада 2005 року Європейський суд з прав людини повторює, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Нездатність державних органів ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням статті 6 параграфа 1 даної Конвенції, оскільки обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, та такі справи згідно з ч. 2 ст. 277 КУпАП розглядаються протягом доби. Працівниками поліції не було забезпечено явку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення за даною статтею, у судове засідання для надання пояснень, а на виклик суду, як зазначено вище, гр. ОСОБА_1 не з`явився.

За таких обставин, для забезпечення розгляду справи у межах строку накладення адміністративного стягнення, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу без участі гр. ОСОБА_1 . Неявку гр. ОСОБА_1 у судове засідання суд розцінює як ухилення від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень.

Вивчивши матеріали справи, дії гр. ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 741711 від 07 грудня 2021 року суд кваліфікує за ч. 1 ст. 184 КУпАП, як ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Так, за змістом статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Разом з тим, згідно з частинами 1, 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 741711 від 07 грудня 2021 року, ПОГ СВГ ВПД № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Попко С.В. вказана норма матеріального права була застосована, оскільки було конкретизовано, у який спосіб особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя свого малолітнього сина та які саме обов`язки гр. ОСОБА_1 не виконав. Відтак, суд констатує, що поліцейським розкрито суть адміністративного правопорушення.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 741710 від 07 грудня 2021 року дії гр. ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру (застосування образи), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, стверджується наступними доказами по справі:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 741710 від 07 грудня 2021 року;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 741711 від 07 грудня 2021 року;

- рапортом оперуповноваженого ВКП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції Шраменка В.В. від 27 листопада 2021 року;

- письмовими поясненнями гр. ОСОБА_1 від 27 листопада 2021 року та 07 грудня 2021 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 27 листопада 2021 року;

- письмовими поясненнями гр. ОСОБА_2 від 30 листопада 2021 року, згідно яких останній зазначив: «Я проживаю разом з матір`ю ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_1 , які останнім часом сваряться із-за того, що мама вживає алкоголь та ображає мене та іноді б`є. Алкогольні напої вона ховає від тата по всій квартирі, навіть у моїй кімнаті в іграшках, а вживати алкоголь може навіть при мені. По відношенню до мене мама часто проявляє агресію, кричить або б`є мене руками по різних частинах тіла, останній раз вона мене била кулаком по спині, але чому, я не пам`ятаю. Вона постійно на мене кричить та б`є із-за уроків, які вона мені допомагає вчити, або із-за чогось, що я можу зробити ненавмисно. Останнім часом ні мама, ні тато нічого не готували їсти, міг поїсти, поки їздив до бабусі ОСОБА_5 . Мій тато до мене ставиться добре, возить та забирає мене зі школи, він мене ніколи не бив, міг налаяти, щоб я не бився з друзями, але з мамою він постійно свариться, вживає погані слова та б`є її із-за вживання нею алкоголю та із-за того, що вона б`є мене»;

- копіює свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 30 липня 2014 року;

- письмовими поясненнями гр. ОСОБА_3 від 07 грудня 2021 року;

- копією картки реєстрації особи на ім`я ОСОБА_1 ;

- копією листа служби у справах дітей виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 123/01-13 від 29 листопада 2021 року.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справах про адміністративні правопорушення, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи.

Враховуючи викладене, вважаю, що вина гр. ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена.

При визначенні адміністративного стягнення гр. ОСОБА_1 суд враховує характер вчинених ним правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання гр. ОСОБА_1 , суд не вбачає.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, вважаю, що до гр. ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції статті, визначеної ч. 1 ст. 184 КУпАП, так як воно є необхідним і достатнім для його виправлення.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір», з гр. ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 35, ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184, 283-285 КУпАП, -

у х в а л и л а :

Визнати гр. ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 та ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Т. А. Миколаєнко