Справа № 331/1281/22
Провадження № 3/331/729/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №332538 від 05.05.2022 року, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.05.2022 року серії ААБ №332538 05.05.2022 року о 22-00 годин в м. Запоріжжя, Олександрівський район, вул. Олександрівська, біля буд. 6 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FORD ESCAPE державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення рухів. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у лікаря нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом паркування без порушень ПДР для інших учасників дорожнього руху, про повторність попереджений.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав. Пояснив, що рано вранці 05.05.2022 рибалив на ставку із знайомими. Пізніше зранку того ж дня він із товаришем поїхали до його гаража який знаходиться в районі гіпермаркету «Епіцентр», де, як він потім зрозумів, у нього з машини викрали барсетку із грошима та документами. Коли він прийшов додому (між 10 та 11 годинами ранку), поснідав. Ближче до вечора він зрозумів, що зникла барсетка, після чого він зателефонував своєму товаришу ОСОБА_2 і вони разом поїхали знову до гаражів шукати його речі. Через деякий час викликали на місце поліцію, щоб подати заяву про вчинене кримінальне правопорушення. Близько 21 години на місце приїхали поліцейські, і почали опитувати місцевих БОМЖів. У цей час барсетку підкинули назад у машину. Виявивши нестачу грошових коштів, ОСОБА_1 , просив співробітників поліції доставити його до відділення поліції для того, щоб він міг подати заяву про вчинення злочину. Співробітник поліції наказала йому їхати своєю машиною, у той час як його товариша вони посадили до своєї і поїхали до ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Під час дороги у гучномовець поліцейські наказували йому не відставати і їхати за ними. Після того як він під`їхав до відділку, то поліцейська запропонувала йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager, він не зрозумів у чому річ та попрохав почекав, щоб викликати адвоката, адже він викликав поліцейських для допомоги та не чекав, щоб його перевіряли. Пояснив, що патрульні сказали йому віддати їм посвідчення водія, що він і зробив, оскільки думав, що вони будуть оформлювати його заяву про вчинення злочину. Те що йому пропонували огляд на стан сп`яніння він не зрозумів, оскільки приїхав до поліції із патрульними з іншою метою.

Для підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 клопотав про виклик у якості свідка ОСОБА_3 ..

В судовому засіданні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , у судовому засіданні, пояснив, що він разом з ОСОБА_1 зустрівся, коли йшов додому. ОСОБА_1 повідомив, що загубив барсетку у гаражному кооперативі біля гіпермаркету «Епіцентр» на Набережній, через що вони почали її шукати. Через деякий час безуспішних пошуків ОСОБА_1 викликав поліцію. Після того, як барстека знайшлася, ОСОБА_1 попросив відвезти його до відділення поліції для того, щоб подати заяву про злочин (викрадення у нього грошових коштів). У зв`язку із чим, ОСОБА_3 працівники поліції посадили у своє авто, а ОСОБА_1 вказали їхати за ними до відділення поліції, що він і зробив. Вже біля відділення поліції патрульні поліцейські не дозволяли йому виходити із машини, а після того, як ОСОБА_1 пішов усередину, наказали йому іти додому у зв`язку із настанням комендантської години.

Адвокат Сніжко В.І., що діє в інтересах ОСОБА_1 підтримав пояснення, надані ОСОБА_1 та просив закрити провадження по справі, посилаючись на відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказав, що в діях поліцейських він вбачає провокацію для складання відповідного протоколу. Поліцейських викликав сам ОСОБА_1 через те, що в нього була загублена барсетка, будучи в стані сп`яніння він малоймовірно це б зробив. Поліцейські самі скеровували куди та як їхати його підзахисному, після чого не маючи жодних підстав для того, щоб вважати, що він знаходиться в будь якому стані сп`яніння, не оголошуючи жодних ознак запропонували йому пройти медичний огляд. Кричущим фактом адвокат назвав й те, що поліцейськими було порушено право його підзахисного на правову допомогу, адже він прохав почекати та дати час для того, щоб під`їхав його адвокат, адже він не є юридично підкованою людиною.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак сп`яніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, серед іншого:

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вище зазначив суд, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку, який визначений ст.266 КУпАП та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Згідно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС, ознаками наркотичного сп`яніння є порушення координації рухів , порушення мови , виражене тремтіння пальців рук , різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя , поведінка, що не відповідає обстановці, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло . сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови ,почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1-4 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані сп`яніння або відмови від проходження такого огляду.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно відеозапису 473264 працівник поліції ОСОБА_4 скеровує автомобіль під керуванням ОСОБА_1 до відділку поліції, про що кажуть відповідні голосові вказівки. Після того як водій вийшов з автомобіля, поліцейська пропонує ОСОБА_1 пройти медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager, оголошуючи виявлення ознаки сп`яніння таку як «запах алкоголю з порожнини рота». За переглянутим відеозаписом, судом зроблено висновок, що ще до зупинки транспортного засобу працівник поліції знала про наявність такої ознаки як «запах алкоголю з порожнини рота» через те, що приїздила на виклик, який сам ОСОБА_1 здійснив на лінію 102 та не запобігла скоєнню адміністративного правопорушення, а навпаки, скерувала транспортний засіб їхати.

Відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно з вимогами п.1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В ході судового розгляду встановлено, що працівники поліції під час складання вказаного протоколу не дотримались вищезазначених вимог закону.

Відповідно до ст.19Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Для оцінки ситуації необхідно проаналізувати рішення ЄСПЛ, зокрема винесені ним в справах: «Раманаускас проти Литви» (скарга № 74420/01); «Люди проти Швейцарії» (скарга № 12433/86); «Тейшейра де Кастро проти Португалії» (скарга № 25829/94); «Ваньянь проти Російської Федерації» (скарга № 53203/99); «Калабро проти Італії» (скарга № 59895/00).

З наведених рішень випливає, що при визначенні, чи мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з провокацією злочину, ЄСПЛ оцінює ситуацію на предмет наявності ознак підбурювання особи до скоєння злочину співробітниками правоохоронних органів.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наводив визначення провокації, зокрема, дане ним у вирішенні по справі «Раманаускас проти Литви»: «Провокація з боку поліції відбувається в тих випадках, коли співробітники правоохоронних органів або особи, що діють за їх дорученням, не обмежуються розслідуванням злочинної діяльності переважно пасивно, а впливають, підбурюють до вчинення злочину, яке інакше не було б скоєно, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази його здійснення і почати кримінальне переслідування».

При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним встановленням обставин можливого скоєння злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори:

-наявність підстав для проведення відповідних заходів;

-роль співробітників правоохоронних органів в скоєнні злочину.

Відповідно до сформованої позиції ЄСПЛ - державний інтерес не можна використовувати в якості обґрунтування використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів.

Що стосується ролі співробітників правоохоронних органів в скоєнні злочину, то ЄСПЛ розглядає момент початку здійснення ними відповідного заходу, щоб визначити, чи «приєдналися» вони до злочину, який особа вже розпочала здійснювати без будь-якої участі з їхнього боку.

Таким чином, потрібно в даній ситуації взяти до уваги наступні обставини:

-підставу для зупинки;

-поведінка працівника поліції;

-ознаки сп`яніння водія;

-дії водія щодо пропозиції працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння.

На переглянутому відеозаписі вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинився біля відділу поліції о 22 годині 08 хвилин, працівником поліції ОСОБА_4 . ОСОБА_1 о 22 годині 12 хвилин вже було оголошено про складання відносно нього адміністративного протоколу за відмову від проходження медичного огляду на виявлення стану сп`яніння, тобто за минуванням 4 хвилин, попри те, що ОСОБА_1 прохав почекати поки він викликає адвоката та відповідної відмови не надавав. На прохання ОСОБА_1 працівник поліції повідомив, що «ніхто нікого чекати не буде».

Крім того, із відеозапису нагрудної камери поліцейського встановлено, що до зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 вона говорить «зараз буду складати протокол по 130ій»

Вказане свідчить про недобросовісний підхід співробітників поліції до своїх обов`язків та повноважень. У матеріалах справи також відсутні докази на спростування пояснень особи та свідка про те, що співробітники патрульної поліції вказали ОСОБА_1 не необхідність проїхати керуючи власним транспортним засобом до відділення поліції.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності чітко вказані ст. 268 КУпАП, до яких входить «користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчогозакладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, у поліцейських є 2 години після виявлення ознак сп`яніння для доставки особи до медичного закладу для проведення медичного огляду, та що у свою чергу є можливістю для виклику адвоката.

На переконання суду, працівник поліції, в порушення вимог принципів діяльності передбачених ЗУ «Про національну поліцію», маючи підозри перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння дозволивши останньому сісти за кермо, не вжила заходів для запобігання скоєнню адміністративного правопорушення, вчинила провокацію до скоєння адміністративного правопорушення.

Таким чином, вищезазначена дія працівників поліції була спрямована не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 як того вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки, на підбурювання його до вчинення адміністративного правопорушення, та у подальшому складанням на нього протоколу про адміністративне правопорушення, що засвідчує штучність створеної ситуації.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Отже враховуючи, що з боку працівників поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про те, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д.М. Кольц