Справа № 128/2811/22
Провадження № 33/801/989/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 24 листопада 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 24 листопада 2022 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 822140 від 22.11.2022 встановлено, що 29.07.2022 близько 20 год 00 хв ОСОБА_1 знаходилась в с. Березина по вул. Садова, Вінницького району Вінницької області, де образливо чіплялась до громадян та виражалась нецензурною лайкою, чим вчинила дрібне хуліганство.

Враховуючи, що на момент надходження даного адміністративного матеріалу до суду 23.11.2022 та його розгляду 24.11.2022 закінчилися строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у цій справі.

Не погодившись з постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 24 листопада 2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також її конституційних прав, тому просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді цієї справи суд першої інстанції взагалі не досліджував всі обставини справи інкримінованого їй правопорушення, а обмежився лише закриттям справи за спливом встановленого законом строку за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. При цьому місцевим судом повністю проігноровано її клопотання від 24 листопада 2022 року про закриття провадження в цій справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, із наданими нею відповідними доказами. Вважає, що суд не встановив фактичні обставини справи, належним чином не перевірив зміст правопорушення, що ставиться органом поліції їй за вину та дійшов передчасного висновку про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення є сфальсифікованим дільничним інспектором поліції Близнюком Олегом Олександровичем на «замовлення» її сусідів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є протилежною стороною у двох цивільних справах, що з 2016-2017 років перебувають у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області. Дані особи зводять на неї наклепи, збирають плітки, займаються шантажем для того, щоб вона відмовилася від участі у двох цивільних справах. У зв`язку з цим вона була вимушена 14 листопада 2022 року подати до поліції заяву про відкриття відносно них кримінального провадження за статтями 182, 189 КК України. Вона ніколи в житті не вживала ненормативну лексику в громадських місцях, оскільки вільно володіє українською мовою, має вищу юридичну освіту і ніколи не притягувалась ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності. Протягом вересня-листопада 2022 року дільничний інспектор поліції ОСОБА_4 переслідував її, тероризував телефонними дзвінками, відстежував біля будинку. В зв`язку з цим вона неодноразово зверталася зі скаргами та зверненнями на гарячу лінію МВС, а також 16.09.2022 нею було подано скаргу у відділ внутрішньої безпеки та електронну скаргу на адресу Національної поліції України. Згідно з листом Вінницького управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 07.10.2022 № Д-1732, Д-1745, Д-1746/200-2022, відносно дільничного інспектора поліції Близнюка О. О. ведеться службове розслідування за даними скаргами. Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї за статтею 173 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до принципу диспозитивності учасники судового розгляду самостійно вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інших учасників судового розгляду в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційних скарг, суд дійшов до наступного висновку.

Закриваючи провадження у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення суд першої інстанції виходив з того, що правопорушення було вчинено ще 29.07.2022, на момент надходження даного адміністративного матеріалу до суду 23.11.2022 та його розгляду 24.11.2022 закінчилися строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, а тому вважав за необхідне провадження у даній справі закрити.

Проте суд помилково не врахував, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 296 КК України закрите постановою про закриття кримінального провадження від 27.08.2022, а відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Отже, на момент ухвалення постанови судом першої інстанції строки накладення адміністративного стягнення не сплили, а тому постанова Вінницького районного суду Вінницької області від 24 листопада 2022 року підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України").

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 822140 від 22.11.2022, 29.07.2022 близько 20 год 00 хв ОСОБА_1 знаходилась в с. Березина по вул. Садова, Вінницького району Вінницької області, де образливо чіплялась до громадян та виражалась нецензурною лайкою, чим вчинила дрібне хуліганство.

В протоколі зазначено, що свідків немає, правопорушенням матеріальну шкоду не заподіяно.

На підставі зібраних матеріалів кримінального провадження дізнавачем сектору дізнання ВП ВРУП ГУНП у Вінницькій області зроблено висновок про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, що послужило ухваленн. постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутності складу кримінального злочину.

В матеріалах справи міститься письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , копії документів на підтвердження наявних між сусідами судових справ, скарг на порушення правил добросусідства, що свідчить про неприязні стосунки між родинами.

Разом з тим, формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ст. 173 КУпАП, оскільки не є конкретним та не містить всіх необхідних ознак, які повинні бути вказані в обвинуваченні.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Так, санкція ст. 173 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протистояти себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним, явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву, не може бути дрібного хуліганства. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Тобто дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлених особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Крім того, як випливає з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22.12.2006 року, дії, вчинені винним щодо, зокрема, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками не підлягають кваліфікації як хуліганські. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного порушенням громадського порядку.

Так, ККС ВС в постанові у справі № 127/30388/19 від 8 червня 2021 року висловив правову позицію, відповідно до якої, якщо обвинувачений спричинив дії під час конфлікту, що виник з особистих спонукань та відбувся не в громадському місці, то в його діях відсутній склад хуліганства.

Дії обвинуваченого кваліфікують як хуліганство лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного порушенням громадського порядку та спокою громадян з мотивів явної неповаги до суспільства.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за ст.173 КУпАП обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у вигляді порушення громадського порядку та спокою громадян та суб`єктивної сторони, зокрема мотиву явної неповаги до суспільства.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 822140 від 22.11.2022 року відсутні обов`язкові ознаки вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП у виді порушення громадського порядку та спокою громадян.

Розгляд справи щодо притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності здійснюється судом в межах висунутого обвинувачення і суд не має право перебирати на себе повноваження сторони обвинувачення та виходити за межі обвинувачення, встановлюючи обставини, які не були вказані в обвинувачення та явно погіршують становище обвинуваченого.

Неконкретність висунутого обвинувачення не дозволяє суду встановити обставини правопорушення, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення питання про доведеність вини правопорушника, оскільки суд розглядає справу тільки в межах висунутого обвинувачення. Разом з тим, згідно з матеріалами справи вбачається, що конфлікт між сторонами відбувся не на ґрунті хуліганства, а на ґрунті особистих неприязних відносин. Тому, в даному випадку, відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 24 листопада 2022 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, скасувати і закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко