Номер провадження 33/816/69/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря Баришевої А.І., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Полякова С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Полякова С. М. постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 30.08.2021 о 04 год. 29 хв. в м. Суми по вул. Металургів, 9/1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford Fiesta» д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР України. Огляд зі згоди водія проводився на місці зупинки із застосуванням газоаналізатору «Drager Alcotest 6810 ARBL 0470», результат огляду 1,57 проміле, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Поляков С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану постанову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат Поляков С.М. вказує, що постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, не були вірно враховані обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи, зокрема:

- факт незаконної зупинки автомобілю особи, що притягається до адміністративної відповідальності (відсутність підстав, передбачених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», відсутність задокументованих порушень ПДР, відсутність будь-яких доказів у справі щодо таких порушень.

- не врахована правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а щодо незаконних вимог поліції для зупинки транспортного засобу за відсутності порушень ПДР,

- відсутності будь-яких ознак сп`яніння, зазначених в Протоколі, акті огляду, як підстав для направлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності для проходження огляду,

- порушення процедури оформлення адміністративного правопорушення (заміна особи, що розглядала адміністративну справу на іншу(протокол підписала інша особа, ніж та, що розглядала справу).

Вказує, що вимога поліцейського про пред`явлення документів була здійснена не під час руху, а під час його стаціонарного положення, крім того, поліцейський не оголосив підставу для зупинки автоміля та витребування документів.

Крім того апелянт зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить інформації про наявність свідків, а зміст рапорту не відповідає дійсності, оскільки жодного порушення ПДР з боку ОСОБА_1 зафіксовано та задокументовано не було.

В судове засідання призначене на 04 липня 2022 року до апеляційного суду ОСОБА_2 в черговий раз, не з`явився,на направив письмове клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги його захисника у звязку з тим, що він на даний час перебуває у складі приймальної комісії ВСП Сумського фахового коледжу СНАУ.

Апеляційний суд відмовляє в задоволенні клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та вважає за можливе здійснення апеляційного розгляду за його відсутності з наступних підстав.

Так, у провадженні апеляційного суду дана справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 перебуває з грудня 2021 року.

Тривалий не розгляд вказаної справи пов`язаний з неодноразовими клопотаннями як самого ОСОБА_2 так і його захисника адвоката Полякова С.М. про відкладення судових засідань і ці клопотання апеляційним судом були задоволені.

Тобто, апеляційним судом було вжито достатньо заходів для забезпечення права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя.

Проте, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що в апеляційній скарзі питання про порігшення становища особи не ставиться, апелянтом в даному провадженні є захисник Поляков С.М., який присутній в даному судовому засіданні, крім того ОСОБА_1 жодних доказів на поважність неявки до апеляційного суду не надав. За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги захисника особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Полякова С. М. постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 рок, у відсутність ОСОБА_1 .

Вислухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Полякова С.М., який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, п. 2.9. «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови районного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. «а» ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, в якому мається власноручний підпис ОСОБА_1 , отже він мав змогу за бажанням написати пояснення у протокол; результатом тесту, в якому зазначено про показник 1,57 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, якій відповідає вимогам Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу; відеозаписом правопорушення, де зафіксовано процес зупинки автомобіля «Ford Fiesta» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з несправною роботою фари у нічний час доби.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи апелянта про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння, не можна взяти до уваги, оскільки, як вбачається з відеозапису в ході спілкування поліцейські зауважили, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на місці зупинки, на що останній спокійно погодився, розповідав, що він ввечері вживав алкоголь, потім пояснив, що використовував недавно лікарський засіб спрей для горла. Поліцейські в розмові між собою дійсно висловлюють думку, що є запах і ліків, в той же час сумніваються, так як після вживання алкоголю водій можливо побризкав у горло ліками з метою замаскирувати запах алкоголю. Тому було запропоновано пройти огляд саме на стан алкогольного сп`яніння, позитивні результати приладу ОСОБА_1 не оспорював, тобто з ними погодився, тому в медичний заклад не поїхали і поняті не залучалися, бо в цьому не було жодної необхідності, тобто поліцейські діяли в межах ч.2 ст. 266 КУпАП - огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Не можна взяти до уваги доводи апелянта про невідповідність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки як вбачається з матеріалів справи, даний протокол складений уповноваженою на те посадовою особою, за своїм змістом протокол відповідає положенням ст.256 КУпАП, п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 з наступними змінами та містить в собі всі необхідні відомості, а також не є істотним порушенням прав водія, що в Акті зазначено, що складений він поліцейською ОСОБА_3 , хоча фактично його складає особа чоловічої статті, так як вказані особи разом були на місці огляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що вимога поліцейського про пред`явлення документів була здійснена не під час руху, а під час його стаціонарного положення, то вони не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, так як факт керування ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом, згідно якого вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 рухався на зустріч патрульним поліцейським

Зокрема, відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови № 14 Пленуму від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, тому проведений аналіз досліджених доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій. При цьому для встановлення факту керування т/з певною особою не має значення, чи був т/з зупинений безпосередньо працівниками поліції під час виконання ними своїх посадових обов`язків, чи особу водія виявлено згодом, після проведення певних (розшукових) заходів.

Так само, не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_4 про необґрунтоване зупинення т/з під керуванням ОСОБА_1 , оскільки не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи, а як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 був зупинений патрульними поліцейськими у зв`язку з несправною роботою Фари у нічний час доби.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Полякова С.М. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.