Справа № 357/2201/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2022 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О. О. розглянувши матеріали справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП відсутній в матеріалах справи, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 226176 від 22.02.2022, 22.02.2022 року о 02 год. 30 хв. на 78 км. автодороги М-05 «Київ - Одеса», водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, по дорозі, яка має дві і більше смуг в одному напрямку та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив сигнальним диском з червоним сигналом, вказавши на цей транспортний засіб та подальше місце його зупинки, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4, п. 8.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Також, у своїй заяві ОСОБА_1 свою вину не визнав, та зазначив, що у зв`язку із поганими погодними умовами його увага була зосереджена на дорогу, тому з об`єктивних причин не бачив вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу. Після того, як його дружина повідомила йому, що поліцейський здійснює вимогу про зупинку, то він одразу зупинив транспортний засіб в безпечному місці.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 та докази, що містяться в справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 226176 від 22.02.2022, копію постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.02.2022, клопотання ОСОБА_1 від 22.02.2022, рапорт поліцейського від 22.02.2022, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

У відповідності до п. 8.9 (а) Правил дорожнього руху вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки.

Відповідно до ч.1 ст. 122-2 КУпАП невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, достатніми та допустимими доказами. При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, посадовою особою до матеріалів справи було долучено лише копію постанови про накладення адміністративного стягнення та рапорт поліцейського, однак, у розумінні статті 251 КУпАП, такий рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 КУпАП. Долучена копія постанови жодним чином не підтверджує той факт, що ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Таким чином матеріали справи не містять доказів в основі яких, суд може встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що позбавляє можливість прийняти законне рішення. Зокрема й не надано доказів, що працівником поліції було подано вимогу про зупинку транспортного засобу та доказів на підтвердження не виконання водієм такої вимоги та факту переслідування.

Слід зазначити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження обставин викладених у ньому іншими доказами не є достатнім доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

При цьому, з пояснень ОСОБА_1 слідує, що він у зв`язку із погодними умовами не бачив вимоги працівника поліції про зупинку його транспортного засобу, а коли дізнався про таку вимогу, то одразу зупинив свій автомобіль у безпечному місці.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 122-2, ст. 221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.122-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО. О. Гребінь