Справа № 447/3115/21 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 33/811/1722/21 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Цибулі І.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 29 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 29 вересня 2021 року справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП провадженням закрито за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 18.09.2021 близько 10:00 год за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт з дружиною в присутності малолітніх дітей, які налякались і плакали, тобто умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою та голосними криками, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю дітей, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На постанову судді потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді, прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що до суду її не викликали, повідомлень вона не отримувала про наявність постанови дізналась 29.09.2021 із відомостей з ЄРСР, коли звернулась до адвоката за правовою допомогою, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною. Зазначає, що 18.09.2021 близько 10:00 год ОСОБА_1 разом з своєю сестрою ОСОБА_3 увірвались до квартири, в якій вона знаходилась разом з дітьми, в присутності яких ОСОБА_1 обзивав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, виганяв її разом з дітьми з квартири.

Вважає, що суд не взяв до уваги докази, які наявні у матеріалах справи та безпідставно закрив провадження у справі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його захисник Цибуля І.Й. апеляційну скаргу заперечили, просили постанову судді першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 пояснив, що 18.09.2021 разом із сестрою прийшов до належної йому квартири, двері відчинила дружина ОСОБА_2 . Конфлікту не було, дружина змінила замок на вхідних дверях, просив її щоб вона дала йому ключі.

ОСОБА_2 її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

Згідно з ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб, враховуючи передбачений процесуальним законодавством строк розгляду справи.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 та представника Мазура В.В.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Цибулі І.Й., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а постанову судді залишити без змін з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею першої інстанції цих вимог закону в повній мірі було дотримано, а тому суддя дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 18.09.2021 близько 10:00 год за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт з дружиною в присутності малолітніх дітей, які налякались і плакали, тобто умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою та голосними криками, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю дітей, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП..

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 18.09.2021 він разом із сестрою прийшли до належної йому на праві власності квартири, просив дружину, щоб вона дала йому ключі, оскільки через зміну вхідного замка він не може потрапити до квартири. Жодного конфлікту не було, дружину не ображав, нецензурними словами не висловлювався.

Крім того в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав відеозапис з мобільного телефону на якому зафіксовано, що дійсно ОСОБА_1 після того, як дружина ОСОБА_2 відчинила йому двері, зайшов до квартири та перебуваючи в коридорі квартири, просив дружину дати йому ключі. Разом із ОСОБА_1 у квартирі перебувала і його сестра, яка і висувала претензії до ОСОБА_2 з того приводу, що її брат ОСОБА_1 не може потрапити до квартири. ОСОБА_1 нецензурними словами не висловлювався, та не кричав, як про це зазначено у протоколі. У подальшому на місце приїхали працівники поліції, яких викликала ОСОБА_2 та відібрали пояснення у ОСОБА_5 та його сестри.

Відтак, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а тому постанова судді про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП є обґрунтованою та відповідає фактичним обставинам справи.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки висновок судді підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП суддя повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 29 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах