Справа № 135/934/22
Провадження № 33/801/987/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошина Т. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2022 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн 20 коп.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 18.09.2022 о 01 год 45 хв в м. Ладижин по вул. К. Маркса водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi Galant», державний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в приміщенні КП «Ладижинська міська лікарня» лікарем приладом «Drager».

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, у зв`язку з чим просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи справу, суд першої інстанції не дотримався вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Вказує, що в судовому засіданні він не визнав свою вину та надав пояснення, що на момент приїзду поліцейських на блокпост автомобілем не керував. До зупинки автомобіля працівниками тероборони за кермом автомобіля знаходився його дев`ятирічний син, який має навички керування автомобілем. Аналогічні свідчення в суді надав свідок ОСОБА_2 , який зазначив, що дійсно автомобілем керував неповнолітній син ОСОБА_1 , тобто сам ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу, а лише після повної зупинки автомобіля на блокпосту працівниками тероборони, вони з сином помінялися місцями, де за кермо сів він сам.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом; працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ним таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням; свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які здійснили зупинку автомобіля на блокпосту, не є уповноваженими особами у визначеному законом порядку, а тому не мали права на зупинку вказаного автомобіля та перевірку документів, крім того, пояснення свідків без допиту їх в судовому засіданні не можуть братися до уваги як допустимі докази; в матеріалах справи відсутні докази, що йому були роз`яснені права, передбачені ст. 55, 56, 59 Конституції України, у тому числі право на адвокатську допомогу; працівниками поліції не було вручено йому, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, другий примірник протоколу, що також підтверджується відеозаписом, в матеріалах справи відсутня розписка про вручення протоколу чи відмову від його отримання; долучений до матеріалів відеозапис містить відомості, що вочевидь не містить візуальних даних про номер портативного відеореєстратора з датою і часом здійснюваного відеозапису; відеозапис переривається, що є порушенням вимог законодавства щодо безперервності відеозйомки з використанням портативних відеореєстраторів працівниками поліції.

На думку апелянта, сукупність таких обставин викликає сумнів у достовірності наданих доказів на доведеність факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Ладижинського міського суду Вінницької області від 24.10.2022, зазначив, що 03.11.2022 ним було подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду, однак 09.11.2022 постановою суду апеляційної інстанції скаргу повернуто з причин відсутності клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Вищевказану постанову суду від 09.11.2022 ним отримано засобами поштового зв`язку 11.11.2022.

Зауважує, що 24.10.2022 судом було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, а повний текст цієї постанови ним отримано лише 26.10.2022, що підтверджується відповідною розпискою про отримання. Тобто до 26.10.2022, він не міг бути обізнаний з аргументацією суду про притягнення його до адміністративної відповідальності, і вважає, що строк оскарження пропущений з поважних причин.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строки на апеляційне оскарження пропущені з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і його захисник Пригуза С. Д. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просять її задовольнити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З матеріалів справи встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинили бійці територіальної борони, що не протирічить покладеним на них обов`язків контролювати виконання обмежень, що встановлюються під час комендантської години відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану». При спілкуванні з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що було повідомлено поліцію.

Огляд на стан сп`яніння проводився в КП «Ладижинська міська лікарня». Відповідно до цифрових показників спеціального технічного засобу для визначення вмісту алкоголю у видихуваному повітрі "Drager Alcotes 6810", після проведення зазначеного тесту, показники алкоголю в крові ОСОБА_1 становили 1,78 проміле, тобто перевищували дозволений рівень 0,2 проміле.

Судом встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння та вимог ст. 266 КУпАП.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспекторів патрульної поліції, який приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. З відеозапису, який був досліджений апеляційним судом під час розгляду справи, встановлено, що водій ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним транспортним засобом, а на запитання працівника поліції вказав маршрут свого слідування. При ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення не зазначив будь-які зауваження з цього приводу, а тому суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не надали доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2021 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко