П О С Т А Н О В А

іменем України

22 грудня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/1242/22

Провадження №3/152/669/22

Суддя Шаргородського районного

суду Вінницької області Славінська Н. Л.,

з участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рахни Шаргородського району Вінницької області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 22.11.1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , пенсіонерки, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 , зі слів: з середньою освітою, не одруженої,

- за ч.1 ст.156 КпАП України,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №188844 від 25.11.2022 року, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КпАП України, зокрема, в тому, що 25.11.2022 року о 11 годині 20 хвилин в с. Рахни-Лісові на вул. Гагаріна, здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного збору.

Частиною 1 ст.276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено с. Рахни-Лісові тепер Тульчинського району Вінницької області.

Означена справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду Вінницької області на підставі ст.276 КУпАП.

Так, відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Шаргородський район Вінницької області та утворено Жмеринський район (з адміністративним центром у м. Жмеринка) та Тульчинський район (з адміністративним центром у м. Тульчин) у складі територій територіальних громад, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не пізніше 1 січня 2023 року.

ОСОБА_2 входить до територіальної юрисдикції Шаргородського районного суду, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року.

Відтак, справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду.

В суді ОСОБА_1 винуватою себе у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не визнала та пояснила, що 25.11.2022 року вона здійснювала торгівлю різними товарами, зокрема, нитками, шкарпетками в с. Рахни-Лісові на вул. Гагаріна. Тютюновими виробами, зокрема, цигарками, роздрібної торгівлі вона не здійснювала. Між її особистими речами знаходилися пачки з цигарками, які у неї залишила знайома ще навесні. Ці цигарки вона зберігала у автомобілі для свого брата та сина. Продажу вказаних цигарок вона не здійснювала ні 25.11.2022 року, ні будь-коли взагалі. Працівник поліції, який підійшов до неї на ринку, настійливо вимагав видати йому цигарки, тому вона і видала.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини врегульовані на законодавчому рівні, зокрема Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», тютюнові вироби сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання, жування чи нагрівання; роздрібна торгівля діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Пунктом 14.1.107. ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що марка акцизного податку спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідальність за ч.1 ст.156 КУпАП настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №188844 від 25.11.2022 року, складеному старшим ДОП СП Тульчинського РВП Дерев`ягою С.О. щодо ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.256 КУпАП, не викладено суть адміністративного правопорушення у відповідності до нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, зокрема, вказується про здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами дослівно «без марок акцизного збору», тоді як ч.1 ст.156 КУпАП передбачено відповідальність за здійснення, в тому числі, роздрібної торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку.

До того ж, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено кому і в якій кількості ОСОБА_1 були реалізовані тютюнові вироби без марок акцизного податку 25.11.2022 року.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки правопорушення, яких суд має право викликати для з`ясування обставин справи про адміністративне правопорушення.

Суд констатує, що жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 здійснювала торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку 25.11.2022 року та факту продажу тютюнових виробів конкретним особам, матеріали справи не містять.

Також, санкцією частини 1 статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення вказаного адміністративного правопорушення у виді накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що було проведено особистий огляд та огляд речей ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.264 КУпАП та, згідно із ст.265 КУпАП, виявлено та вилучено для тимчасового зберігання 30 пачок цигарок.

Разом з тим, у протоколі не зазначено у кого саме було вилучено цигарки.

Також, до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження того, що цигарки вилучено, докази їх поміщення на зберігання, а саме, відсутній акт вилучення предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Крім того, до матеріалів справи не додано доказів того, де після вилучення зберігаються предмети торгівлі та виручка від їх продажу.

Незазначення вказаних обставин у протоколі про адміністративне правопорушення, недодання до матеріалів справи доказів позбавляє суд можливості встановити, чи дійсно у ОСОБА_1 вилучалися цигарки, а також, чи наявна на пакуванні марка акцизного податку.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано електронний носій DVD-диск з відеозаписом (а.с.6).

Вказаний відеозапис оглянуто в судовому засіданні.

Разом з тим, на відеозаписі не зафіксовано ні факту здійснення роздрібної торгівлі ОСОБА_1 цигарками без марок акцизного податку 25.11.2022 року у с. Рахни-Лісові, ні осіб, яким би вона продала цигарки.

При огляді відеозапису вбачається, що поліцейський під час розмови з ОСОБА_1 настійливо звертається з тим, що вона видала цигарки, якщо такі наявні у неї. При цьому, у ОСОБА_1 дійсно наявні цигарки, які знаходилися у коробці під її особистими речами, які не були викладені для здійснення торгівлі поряд з іншими товарами.

Крім того, при огляді відеозапису вбачається, що поліцейський перекладає цигарки з коробки, у якій вони знаходилися, у іншу коробку, перераховує, проте, не можливо встановити, чи мають ці коробки з тютюновими виробами марку акцизного податку, чи така відсутня.

За таких обставин ОСОБА_1 не може бути притягнута до відповідальності, оскільки саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі елементи складу правопорушення.

Суд зауважує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції, «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від 3400 грн. до 10200 грн.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява №926/08) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ вказує, суд, взявши на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукував докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Матеріали справи не містять доказів, які об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, за таких обставин, враховуючи, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, є недоведеним, враховуючи вимоги до доказів та доказування, встановлені у ст.251 КУпАП, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 поставленого у винуватість адміністративного правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 ст.247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, суд враховує вимоги ч.1 ст.284 КУпАП, відповідно до якої за наслідками розгляду по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Отже, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, вважаю, що справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.156, п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КпАП України,

постановив:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КпАП України, закрити.

Тютюнові вироби 30 (тридцять) пачок цигарок, які вилучені до Тульчинського районного відділу поліції ГУНП України у Вінницькій області згідно з протоколом ВАВ №188844 від 25.11.2022 року, конфіскувати у власність держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: