ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2022 Справа №607/6536/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді поліцейського УПО в Тернопільській області, жителя АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 097240 від 25 травня 2022 року зазначено, що: « ОСОБА_1 25 травня 2022 року о 04 год.45 хв., в м.Тернопіль, вул.Руська-Гоголя, керуючи транспортним засобом марки Mitsubishi Outlsnder, номерний знак НОМЕР_1 , приближаючись до регульованого перехрестя з увімкненими проблисковими маячками, під час виконання службового завдання, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою і її зміною, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, в повній мірі не переконавшись у безпеці та допустив зіткнення з ТЗ Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на дозволений зелений сигнал світлофора праворуч по ходу руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3б, 10.1, 12.1, 12.3, 8.7 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП».

ОСОБА_1 в судове засіданні свою вину у вчинені вищевказаного правопорушення заперечив. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Чапаєва Г.М. в судовому засіданні заперечила наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, посилаючись на доводи, зазначені у запереченні на протокол про адміністративне правопорушення. У вказаному запереченні адвокат Чапаєва Г.М. посилається на те, що матеріали справи не містять жодних доказів, підтверджуючих його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. При цьому, дії іншого учасника ДТП ОСОБА_2 кваліфіковано за ст.124 КУпАП, у зв`язку з порушенням ним п.2.3б, 3.2 ПДР України. Судом встановлено вину водія ОСОБА_2 у порушенні вимог п.п. 2.3б; 3.2 ПДР України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Також зазначає, що законодавець дозволив водіям оперативних транспортних засобів порушувати вимоги Правил дорожнього руху, які регулюють дорожній рух за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання та світлофорів, початку та зміни напрямку руху. Право відступати від вищевказаних вимог Правил дорожнього руху набувається водієм оперативних транспортних засобів за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору та забезпечення безпеки дорожнього руху. При цьому правила дорожнього руху не містять визначення безпеки дорожнього руху, яка повинна бути забезпечена виконанням всіма учасниками дорожнього руху вимог Правил дорожнього руху. При визначенні відповідного рівня безпеки дорожнього руху, який повинен забезпечити водій оперативних транспортних засобів необхідно враховувати, що відповідно до вимог п.3.2 ПДР України, у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). Дії водія оперативного транспортного засобу не будуть відповідати вимогам п.3.1 Правил дорожнього руху України в частині забезпечення безпеки дорожнього руху, коли він створює ситуацію, в якій у водія іншого транспортного засобу немає технічної можливості виконати вимоги п.3.2 Правил дорожнього руху. Разом з тим, водій ОСОБА_2 мав можливість своєчасно виявити оперативний транспортний засіб, що перебував під керуванням водія ОСОБА_1 та виконати вимоги п.3.2 Правил дорожнього руху, що ним і не заперечувалось в судовому засіданні. Зіткнення відбулось в той момент, коли автомобіль Мерседес Спрінтер виїжджав на перехрестя доріг з вул. Гоголя на перехрестя, та завершення маневру переїзду перехрестя автомобіля Мітсубісі Аутлендер, у напрямку до проспекту Степана Бендери в місті Тернополі. При цьому, обов`язок виконання вимог п.3.2 Правил дорожнього руху, щодо надання дороги і забезпечення безперешкодного проїзду транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом покладено на водіїв транспортних засобів без врахування правомірності застосування таких спецсигналів. Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість пересвідчитись у тому, що водій служби охорони ОСОБА_1 наближаючись до перехрестя вулиць Руська-Гоголя, яка регулюється світлофором, увімкнув проблискові маячки, зменшив швидкість, тим самим переконавшись у безпечності маневру, відступив від Правил дорожнього руху та розпочав маневр проїзду перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору. Вважає, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є порушення ПДР водієм ОСОБА_3 , оскільки він, виїжджаючи на перехрестя не був уважним, не володів дорожньою обстановкою та не надав переваги у русі спецтранспорту. На підставі викладеного, просить провадження щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Суд оглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ст. 124 КУпАП, яка є бланкетною, адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.3.1. водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Таким чином, законодавець дозволив водіям оперативних транспортних засобів порушувати вимоги Правил дорожнього руху, які регулюють дорожній рух за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання та світлофорів, початку та зміни напрямку руху, швидкості руху, дистанції, інтервалу та зустрічного роз`їзду, обгону та інших вимог Правил дорожнього руку, виконання яких повинно забезпечити безпеку дорожнього руху.

Право відступати від вищевказаних вимог Правил дорожнього руху набувається водієм оперативних транспортних засобів за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору та забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому правила дорожнього руху не містять визначення безпеки дорожнього руху, яка повинна бути забезпечена виконанням всіма учасниками дорожнього руху вимог Правил дорожнього руху.

При визначенні відповідного рівня безпеки дорожнього руху, який повинен забезпечити водій оперативних транспортних засобів необхідно враховувати, що відповідно до вимог п. 3.2. ПДР України, у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Відповідно до вимог п.3.1 ПДР безпека дорожнього руху повинна бути забезпечена в умовах коли водій оперативного транспортного засобу має право порушувати певні вимоги ПДР України, а інші водії повинні мати можливість виконати вимоги п.3.2 ПДР України щодо можливості надати йому дорогу та забезпечити його безперешкодний проїзд.

Таким чином, відповідно до п.3.1 Правил дорожнього руху під безпекою дорожнього руху необхідно розуміти такий рівень безпеки, який дозволяє водіям інших транспортних засобів виконати вимоги п.3.2 Правил дорожнього руху, щодо надання дороги і забезпечення безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу.

Дії водія оперативного транспортного засобу не будуть відповідати вимогам п.3.1 Правил дорожнього руху України в частині забезпечення безпеки дорожнього руху, коли він створює ситуацію, в якій у водія іншого транспортного засобу не має технічної можливості виконати вимоги п.3.2 Правил дорожнього руху.

Вищевказана правова позиція узгоджується із п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідно до якого у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. У випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням ПДР) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2022 року, іншого учасника ДТП, що мало місце 25 травня 2022 року о 04 год.45 хв., в м.Тернопіль, вул.Руська-Гоголя ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_2 , 25 травня 2022 року о 04 год. 45 хв. в м.Тернопіль, по вул.Руська- Гоголя, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz Sprinter 313», номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, при наближенні транспортного засобу із увімкненим проблисковим маячком марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , не надав переваги у русі та не забезпечив безперешкодний проїзд, чим порушив вимоги п.2.3б, 3.2 ПДР України. При цьому, ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення визнав.

Вищевказані обставини в сукупності дають суду підстави дійти висновку, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є порушення ПДР водієм ОСОБА_3 , який виїжджаючи на перехрестя не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не надав переваги у русі спецтранспорту.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучена схема дорожньо-транспортної пригоди від 25 травня 2022 року. На вказаній схемі зафіксоване розташування транспортного засобу Мітсубісі Аутлендер та Мерседес Спрінтер, після дорожньо-транспортної пригоди, місце зіткнення автомобілів, особливості дорожньої розмітки, відповідні результати виміру відстаней. Вищевказані дані схеми дорожньо-транспортної пригоди повністю узгоджуються з наявними в матеріалах справи поясненнями учасників ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 25 травня 2022 року, щодо місця зіткнення транспортних засобів, механізму зіткнення транспортних засобів та суспільно-небезпечних наслідків у виді пошкодження транспортних засобів.

Судом встановлено, що зіткнення відбулось в той момент, коли автомобіль Мерседес Спрінтер виїжджав на перехрестя доріг з вул. Гоголя на перехрестя, та завершення маневру переїзду перехрестя автомобіля Міцубісі Аутлендер, у напрямку до проспекту Степана Бендери в місті Тернополі.

Також судом досліджено відеозапис, що міститься на оптичному носію диску DVD-R, на якому зафіксовано той факт, що водій служби охорони ОСОБА_1 наближаючись до перехрестя вулиць Руська-Гоголя, м.Тернопіль, яка регулюється світлофором, увімкнув проблискові маячки, зменшив швидкість, тим самим переконавшись у безпечності маневру, відступив від Правил дорожнього руху та розпочав маневр проїзду перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору.

У відповідності з п.3.2 ПДР України, у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом, водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу.

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Судом встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є порушення ПДР водієм ОСОБА_3 , так як він, виїжджаючи на перехрестя не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не надав переваги у русі спецтранспорту, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Таким чином, матеріали справи не містять належних, достатніх та достовірних відомостей, які би свідчили про те, що ОСОБА_1 25 травня 2022 року о 04 год.45 хв., в м.Тернопіль, вул.Руська-Гоголя, керуючи транспортним засобом марки Mitsubishi Outlsnder, номерний знак НОМЕР_1 , приближаючись до регульованого перехрест з увімкненими проблисковими маячками, під час виконання службового завдання, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою і її зміною, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, в повній мірі не переконавшись у безпеці та допустив зіткнення з ТЗ Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на дозволений зелений сигнал світлофора праворуч по ходу руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3б, 10.1, 12.1, 12.3, 8.7 ПДР України.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Також позиція висловлена у п. 39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №463/1352/16-а від 08.07.2020 p., де зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Жодних доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували відомості вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, суд дійшов висновку, що поза розумним сумнівом не було доведено вчинення ОСОБА_1 порушення, як учасником дорожнього руху, п.2.3б, 10.1, 12.1, 12.3, 8.7 ПДР України, а відповідно, наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 9, 23, 38, 124, 251, 283, 284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

CуддяТ. Я. Багрій