Номер провадження: 33/813/654/22
Номер справи місцевого суду: 494/356/22
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Дубрянської Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на неї стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 496,20 грн. .

З вказаної постанови вбачається, що 06.03.2022 року о 15:40 годині в м. Березівка Одеської області , автодорога Т 1623 ОСОБА_1 керував автомобілем марки Мазда 626 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медогляду на стан сп`яніння та продуву алкотестера «Драгер» відмовився в присутності свідків.

Не погоджуючись з постановою Березівського районного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)З аматорського відео поліцейських вбачається, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення не залучалися свідки;

2)В матеріалах справи містяться пояснення нібито ОСОБА_1 , однак він ніяких пояснень не надавав;

3)Відеозапис знято невідомою особою, невідомим приладом, дата зйомки не встановлена, і не зафіксована, дане відео взагалі не інформативне

4)ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

5)ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження закрити у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №166966 від 06.03.2022 року з якого вбачається, що 06.03.2022 року о 15:40 год. по автодорозі Т1623, в м. Березівка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мазда 626 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння очей, від проходження медичного обстеження та продувки алкотестера «Драгер» відмовився в встановленому законом порядку та присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення ОСОБА_1 пояснив, що керував транспортним засобом з різким запахом алкоголю;

-Письмові пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається що 06.03.2022 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мазда 626 державний номерний знак НОМЕР_1 , напередодні 05.03.2022 року вживав алкогольні напої та при зупинці його на блок посту за межами м. Березівка, поліцейські почули від нього різкий запах алкоголю. ОСОБА_1 повністю згоден що керував транспортним засобом в стані сп`яніння. Від проходження медичного обстеження на стан сп`яніння відмовився, від продувки алкотестера «Драгер» також відмовився;

-Письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що його було запрошено працівниками поліції в якості свідка при складанні адміністративного протоколу відносно водія транспортного засобу Мазда 626 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який в присутності ОСОБА_2 підтвердив факт вживання ним алкогольних напоїв та керування транспортним засобом. На місці зупинки водій відмовився продувати алкотестер «Драгер» та їхати на медичний огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння також відмовився, з порушенням погодився та даний факт не заперечував;

-Письмові пояснення ОСОБА_3 з яких вбачається, що його було запрошено в якості свідка при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно водія транспортного засобу Мазда 626 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який в його присутності відмовився на місці зупинки продувати алкотестер «Драгер» та проїхати на медичний огляд для встановлення стану сп`яніння. Даний факт водієм ОСОБА_1 не заперечував, та з адміністративним протоколом погодився повністю;

-Відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що ОСОБА_1 на камеру патрульним поліцейським говорить, що проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» відмовляється, проїхати до закладу охорони здоров`я також відмовляється.

Крім того з метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом в судовому засіданні був допитаний ОСОБА_1 , який пояснив, що дійсно 05.03.2022 року він вживав алкогольні напої. 06.03.2022 року до нього прихала поліцейська машина, та працівники поліції повідомили йому, що його жінку підозрюють у підтримці «Русского мира», а тому вони повинні зібратися та проїхати до районного відділку поліції. ОСОБА_1 сів за кермо свого транспортного засобу та прослідував за машиною поліцейських. Коли він під`їхав до блок посту, його було зупинено. Та після відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до закладу охорони здоров`я, було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно до п. 6 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення, відобразив його у протоколі про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі про те, що відеозапис, який було долучено до матеріалів справи, не може бути належним доказом, оскільки відеозапис знято невідомою особою, невідомим приладом, дата зйомки не встановлена, і не зафіксована, дане відео взагалі не інформативне та не велося безперервно, як то вимагає закон, є слушними, однак такі посилання не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки поліцейськими згідно до вимог п. 6 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, були запрошені два свідки, пояснення яких містять в матеріалах справи, та яких в повній мірі достатньо для перевірки встановлених судом обставин проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а також відмови від проходження огляду у медичному закладі.

Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, за вказаних обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неналежними чи недопустимими доказами, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 06.03.2022 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи містяться пояснення нібито ОСОБА_1 , однак він ніяких пояснень не надавав не заслуговують на увагу з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку оскаржував дії поліцейських. Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , не заперечував факту того, що він, 03.06.2022 року сів за кермо свого транспортного засобу, при цьому знав, що напередодні вживав алкогольні напої. Також він знав, що від нього чутно різкий запах алкоголю. Поліцейським, які до нього приїхали він не повідомив, що за кермо сідати не буде. Також не просив поліцейських, щоб вони відвезли його та його жінку у своєму автомобілі до відділку, оскільки сам за кермо сісти не може з підстав того, що напередодні вживав алкогольні напої.

Посилання ОСОБА_1 на те, що йому не було роз`яснено його права та обов`язки, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №166966 від 06.03.2022 року, а саме графою: громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, де ОСОБА_1 власноручно розписався.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що матеріали адміністративної справи не містяться відомості про відсторонення особи від керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №166966 від 06.03.2022 року з якого вбачається, що 06.03.2022 року, а також з пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушення з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відображена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 від 06.03.2022 року, письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та особистими поясненнями ОСОБА_1 .

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження своєї невинуватості, ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не надала.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ч. 2 ст.36 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 26 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова