Справа № 461/3227/22 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/880/22 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілого ОСОБА_2 - Юхима Миколи Ярославовича, розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2022 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-1, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 /чотириста дев`яносто шість/ гривень 20 копійок.

Згідно постанови ОСОБА_1 , 12.06.2022 о 20 год 15 хв, у м. Львові на вул. Університетській, 1, керуючи самокатом марки «Bolt В750», проявив неуважність до напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження та пошкодив одяг, чим завдано матеріальних збитків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.1.5, 2.3Б, 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2022 року, скасувати дану постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодного об`єктивного та належного підтвердження пошкодження чужого майна, а саме начебто пошкодження одягу ОСОБА_2 .

Апелянт звертає увагу на те, що у резолютивній частині постанови Галицького районного суд м. Львова від 19.07.2022 його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-1, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак відповідно до протоколу № 526062, він притягався до відповідальності лише за ст.124 КУпАП, а ст. 122-1 КУпАП була виключена на підставі Закону № 586-VI від 24 вересня 2008 року.

Щодо строку на апеляційне оскарження, покликається на те, що повний текст постанови Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2022 року апелянтом отримано лише 27.07.2022, відтак вважає що такий пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника потерпілого ОСОБА_2 Юхима М.Я., який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №526062 від 24.06.2022(а.с.1); протоколі огляду місця дорожньо-траснпортної пригоди від 12.06.2022(а.с.13); схемі місця ДТП від 12.06.2022 року(а.с.19); поясненнях ОСОБА_3 від 18.06.2022(а.с.4); рапорті слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області капітана поліції Фургало Р. від 12.06.2022 (а.с.10) та інших матеріалах справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 526062 від 24.06.2022 у вину ОСОБА_1 поставлено те, що він 12.06.2022 о 20 год 15 хв, у м. Львові на вул. Університетській, 1, керуючи самокатом марки «Bolt В750», проявив неуважність до напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження та пошкодив одяг, чим завдано матеріальних збитків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.1.5, 2.3Б, 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Викладені в протоколі серії ДПР 18 № 526062 від 24.06.2022 обставини стверджуються також долученою до протоколу схемою місця ДТП (а.с.19), згідно з даними якої дорожньо-транспортна пригода мала місце у м. Львів, на вул. Університетська,1.

На переконання апеляційного суду схема місця ДТП складена у відповідності до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, на такій зображено усі необхідні позначки, що дали можливість суду встановити обставини, які підлягають з`ясуванню.

Окрім цього, відповідно до рапорта слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області капітана поліції Фургало Р. від 12.06.2022, який зазначив, що 12.06.2022 приблизно 20:15 год у м. Львові на вул. Університетська,1, відбулася ДТП (наїзд т/з на пішохода), за участю електросамоката «Bolt В750» під керуванням ОСОБА_1 та малолітнього пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який отримав тілесні ушкодження. Згідно діагнозу, виставленого лікарями КНЗ ЛОР «Міська дитяча клінічна лікарня», зазначено забійна рана чола, госпіталізований, прооперований. Відповідно до наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 Про судово-медичне визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_2 відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Сукупність досліджених доказів, узгоджується з іншими матеріалами справи та на думку апеляційного суду свідчать про те, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, та пошкодив одяг, чим завдано матеріальні збитки, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, то такі твердження на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З аналізу норми КУпАП вбачається, що порушення Правил дорожнього руху, яке мало наслідком пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з п.1.5 Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.2.3Б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими по справі обставинами, та зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова є необгрунтованою, спростовуються наявними матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, та в межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом апеляційної інстанції при винесенні постанови.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності таких висновків судді та не спростовують встановлені судом обставини ДТП, а тому підстави для скасування постанови судді першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Виключити з резолютивної частини постанови Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2022 року посилання на визнання ОСОБА_1 винним за ст. 122-1 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич