ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/86/22Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/334/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Головацького В.Ф.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Головацького В.Ф., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постановою суду, 25.01.2022 року 23 год. 09 хв. на автодорозі Козова - Вівся водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується оглядом, який проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора (Драгер 6820) № 270 від 25.01.2022 року. Результат огляду становить 1,46% проміле. Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465260 від 25.01.2022 року констатовано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху України і його дії кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Головацький В.Ф., в інтересах ОСОБА_1 просить постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року скасувати та на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова Козівського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що судом першої інстанції неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам, зокрема стверджує, що вина ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого йому правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, а судом взято за основу в обґрунтування винесеної постанови неналежний доказ по справі.

Вказує, що як на доказ який підтверджує факт вчинення правопорушення та вину ОСОБА_1 суд посилається на результат Alcotest 6820 Drager від 25.01.2022 року, згідно якого показник алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 1.46% проміле алкоголю, проте суд не надав оцінки цьому доказу на предмет його належності та допустимості з огляду на неможливість встановлення точного його змісту, в тому числі відносно дати та точного часу огляду.

Звертає увагу на те, що не зрозумілим є висновок суду про те, що результат Alcotest 6820 Drager мав місце саме 25.01.2022 року, оскільки із тексту цього документа таке не вбачається.

Посилається на те, що із матеріалів відеозапису наданого працівниками поліції вбачається, що ОСОБА_1 за наполяганням поліцейського продував технічний прилад близько 5-ти разів підряд, що може свідчити про некоректну роботу приладу, викликану насамперед погодними умовами на час зупинки працівником поліції.

Вважає, що відповідно до Інструкції з експлуатації приладу Drager Alcotest, яка передбачає діапазон температур при його використанні: -5С +50C при здійсненні огляду на стан алкогольного сп`яніння взимку (згідно протоколу подія мала місце 25.01.2022 року), особливо при температурі повітря нижче -5°С, покази приладу можуть показувати хибну відмітку, що прямо вказано в Інструкції з використання.

Окрім цього, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки із 08.03.2022 року ОСОБА_1 був мобілізований у Збройні Сили України водієм - електриком (копія військового квитка НОМЕР_2 додається) та у кінці травня 2022 року від членів своєї сім`ї він дізнався про надходження на його ім`я поштового відправлення із Відділу ДВС Козівського відділу ДВС про стягнення із нього штрафу. Одночасно, ставить питання про зупинення провадження у справі.

Заслухавши адвоката Головацького В.Ф., що діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, і просить задовольнити апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів провадження, особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймав, а про факт притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався у зв`язку із відкриттям відносно нього виконавчого провадження.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Підстав для зупинки провадження у справі апеляційний суд не вбачає, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення, яким регламентовано порядок розгляду такої категорії справ, не передбачає можливості зупиняти провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 465260, ОСОБА_1 25.01.2022 року о 23 год. 09 хв. на автодорозі Козова - Вівся керував транспортним засобом ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується оглядом, який проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора (Драгер 6820) № 270 і результат якого становить 1,46% проміле.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а обставини, викладені у ньому, об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 , а в долученому до нього поясненні, останній підтвердив, що проходив огляд на стан сп`яніння і погодився із вставленим результатом в результаті огляду результатом.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на час керування ним транспортним засобом стверджується також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою з технічного приладу газоаналізатора, які були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції підтверджується, що ОСОБА_1 , у зв`язку з наявними у нього ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. За результатом проведеного огляду встановлення факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольно сп`яніння (1, 46 проміле)

Доводи апелянта про неналежну роботу технічного приладу, за допомогою якого проводився огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 доводилось його неодноразово продувати, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки з відеозапису, який досліджувався судом, вбачається, що такі дії ОСОБА_1 пов`язані виключно з невиконанням ним вказівок працівників поліції щодо технології застосування технічного приладу при проведенні огляду на стан сп`яніння.

Також, апеляційний суд вважає надуманими твердження сторони захисту щодо наявності похибки при використанні приладу Drager Alcotest в зимовий період, оскільки результат проведеного ОСОБА_1 огляду значно перевищує 0, 2 проміле алкоголю в крові, що є допустимим для керування траспортним засобом.

Твердження апелянта про невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також про порушення судом норм процесуального та матеріального права є необґрунтованими, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Козівського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Головацькому В.Ф. строк на апеляційне оскарження постанови Козівського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року

Апеляційну скаргу адвоката Головацького В.Ф., в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя