КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/687/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року місто Київ

справа № 758/11068/21

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

за участю:

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Лелікової Валерії Миколаївни,

потерпілого ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника -адвоката Лелікової Валерії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Лелікова В.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що тривалий час ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. На початку 2021 року ці відносини припинились, і з березня 2021 року вони проживають окремо один від одного.

Вказувала, що на даний час між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла конфліктна ситуація з приводу поділу спільно нажитого майна.

Зазначала, що ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

Посилалася на те, що ОСОБА_1 почав постійно приїжджати за місцем здійснення ОСОБА_2 підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , де розташований готельно-банний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та вимагати переписати на нього все майно, сплачувати йому гроші на утримання, щоб він мав змогу ніде не працювати.

Вказувала, що саме ОСОБА_1 приїжджає до ОСОБА_2 , провокує скандали та вчиняє бійки, чіпляється до клієнтів закладу, вчиняє дії щодо псування майна з метою перешкоджати ОСОБА_2 належним чином вести підприємницьку діяльність та змусити її виконати його майнові вимоги. Також ОСОБА_1 підбурює сина на агресивну та протиправну поведінку щодо матері, після чого викликає поліцію.

Зазначала, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, які б дозволяли всебічно та повно розглянути справу, об`єктивно встановити фактичні обставини події, що призвело до передчасного та помилкового висновку суду про винуватість ОСОБА_2 .

Зауважувала, що всупереч ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня достовірна інформація про місце події, як місце події зазначена не існуюча адреса.

Посилалася на те, що сама по собі існуюча конфліктна ситуація між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за відсутності доказів на підтвердження умислу на завдання або можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Також захисник-адвокат Лелікова В.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 просила поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року.

Посилалася на те, що про оскаржувану постанову суду ОСОБА_2 випадково дізналась лише в грудні з відомостей на сайті Подільського районного суду, перевіряючи інформацію по іншій справі, а копію оскаржуваної постанови було отримано представником в суді 17 грудня 2021 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, заслухавши пояснення захисника Лелікової В.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 05 жовтня 2021 року, а апеляційна скарга на неї подана 24 грудня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, копія постанови суду першої інстанції в строк, передбачений на апеляційне оскарження ОСОБА_2 направлена не була, копію оскаржуваної постанови Лелікова В.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 отримала 17 грудня 2021 року в суді першої інстанції, що підтверджується заявою.

Апеляційна скарга була подана у десятиденний термін з моменту отримання постанови, а саме 24 грудня 2021 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство -це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст.1 вказаного Закону).

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров'ю іншого члена сім'ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ№457046 від 25 липня 2021 року, 25 липня 2021 року о 22.41 год. за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_2 під час сварки з колишнім співмешканцем виражалася нецензурною лайкою, вчинивши психологічне насильство в сім'ї, чим вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ№457049 від 26 липня 2021 року вбачається, що 26 липня 2021 року о 17.10 год. за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_2 під час сварки з сином ОСОБА_3 забрала його велосипед, чим фактично позбавила його власного майна, вчинивши економічне насильство в сім'ї, чим вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП матеріали справи містять пояснення ОСОБА_1 від 25 липня 2021 року на основі яких складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ№457046 від 25 липня 2021 року.

У поясненнях від 25 липня 2021 року ОСОБА_1 вказував на те, що 25 липня 2021 року приблизно о 23.00 год. його жінка ОСОБА_2 почала його ображати та казати, щоб він віддав сім карту, хоча він її не брав. Зазначав, що сім карту взяв їх син, після чого ОСОБА_2 почала вести себе неадекватно, чим вчинила домашнє насильство.

Згідно пояснень ОСОБА_3 , 2006 року народження від 26 липня 2021 року, 26 липня 2021 року його мати ОСОБА_2 вчинила сварку відносно нього, під час якої забрала його велосипед, чим фактично позбавила його майна.

У судовому засіданні апеляційного суду 01 лютого 2022 року ОСОБА_2 пояснювала, що вона тривалий час проживала з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. На початку 2021 року ці відносини припинились і з березня 2021 року вони проживають окремо один від одного. Зазначала, що вона з ОСОБА_1 мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На даний час ОСОБА_3 проживає з батькомОСОБА_1 , а дочка ОСОБА_4 з нею. Посилалася на те, що вона не вчиняла дій, які зазначені у протоколах.

ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що 25 липня 2021 року він з сином приїхали до ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , щоб забрати свої речі, проте остання не віддала йому його речі, а сину велосипед, а тому син викликав поліцію. Зазначив, що він та діти зареєстровані у його квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , проте на даний час він та син винаймають інше житло, де і проживають. Раніше вони всі разом проживали в частині будинку, де розміщується готельно-банний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вказував, що у провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває справа за його позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

З огляду на наведені пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 беззаперечно вбачається, що між останніми наявний конфлікт з приводу поділу спільно нажитого майна.

Обставини домашнього насильства, описані у протоколі серії ВАБ№457046 від 25 липня 2021 року, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_1 , а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди його фізичному або психічному здоров`ю.

При цьому, конфлікт, який склався між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров'ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов'язковою ознакою об'єктивної сторони даного проступку.

Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 дій, які кваліфікуються як домашнє насильство економічного характеру, як вказано у протоколі ВАБ№457049 від 26 липня 2021 року про адміністративне правопорушення та підпадають під визначення інкримінованого правопорушення.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 25 та 26 липня 2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколах, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Крім того, як зазначали у судових засіданнях суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою, яка зазначена у протоколах: АДРЕСА_3 знаходиться готельно-банний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де ОСОБА_2 здійснює свою підприємницьку діяльність. Тобто вказана адреса не є місцем проживання та реєстрації ОСОБА_2 .

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia» , рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику-адвокату Леліковій Валерії Миколаївні, яка діє в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Лелікової Валерії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.