П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Морозова І.В., за участю секретаря Кузнецової А.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП України в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП України,-

В С Т А Н О В И Л А :

До Малиновського районного суду м. Одеси з Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП України в Одеській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ 540322 від 11.10.2022 зазначено: « 25.09.2022 о 11 годині 00 хвилині гр. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 відносно своєї сусідки висловлювався нецензурною лайкою, ображала, чим вчинила дрібне хуліганство».

ОСОБА_1 до судового засідання з`явилась, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що конфлікт з сусідкою виник на ґрунті давніх особистих неприязних відносин, однак він відбувався у комунальній кімнаті, а не у громадському місці.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суддя вважає, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

За нормами статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини саме у сфері громадського порядку, а для кваліфікації дій особи за цією статтею встановлення хуліганського мотиву є обов`язковим.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце.

Громадське місце, отримало своє законодавче визначення у положенні

про Єдиний реєстр досудових розслідування, порядок його формування та ведення ( далі- Положення) затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020.

Відповідно п. 20 підрозділу 2 Розділу ІІ Положення до громадських місць належать місця, що використовуються громадянами для спільної роботи, відпочинку, пересування, проведення масових заходів та інших потреб (вулиці, площі, вокзали, аеропорти, магазини, кафе, бари, ресторани, музеї, клуби, пляжі в період їх роботи, а також громадський транспорт під час перебування в ньому громадян, ділянки лісу, поля під час проведення на їх території організованих масових зібрань), приміщення вокзалів, пасажирські (приміські) потяги, літаки, катери, пароплави, перони, платформи, пристані та інші місця під час очікування посадки та висадки пасажирів.

Не вважаються такими, що вчинені у громадських місцях, кримінальні правопорушення, що скоюються протягом тривалого часу (продовжувані кримінальні правопорушення), та кримінальні правопорушення, вчинені у приміщеннях, відведених для проживання (хоча б тимчасово), і тих, які виконують функції житла (власні домоволодіння, квартири, жилі кімнати будівель та приміщень готелів, гуртожитків, санаторіїв, пансіонатів, профілакторіїв, будинків відпочинку, кемпінгів), учинені в місцях загального користування за місцем проживання, на сходах, сходовій клітці, на горищах, у підвалах, ліфтах жилих будинків, учинені на території підприємств, установ та організацій (незалежно від обмеження до них доступу адміністрацією), крім випадків, коли особи, які знаходяться у вказаних місцях, своїми неправомірними діями порушують інтереси сторонніх осіб (наприклад особа, перебуваючи на балконі чи у вікні квартири, викрикує непристойні слова або своїми діями порушує спокій громадян) ( п. 21 підрозділу 2 Розділу ІІ Положення).

Крім того, відповідно до п. 4 Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006 року « Про судову практику у справах про хуліганство» Суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України»). Оскільки провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним, до нього застосовуються норми передбачені Положенням та Пленуму.

Як вбачається з протоколу серії ВАВ 540322 від 11.10.2022 у ОСОБА_1 відбувся конфлікт, та він виражався нецензурно в кімнаті комунального будинку, тобто не у громадському місці.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність об`єктивної сторони, а отже відсутність і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п 1 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173, 245, 247, 278, 277 КпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, закрити відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя І.В. Морозова