ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/7081/21 Номер провадження 33/814/850/22Головуючий у 1-й інстанції Карасава І.О. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його адвоката Куляшової Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 2 листопада 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою судді, до Харківського районного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №472012 від 13 серпня 2021 року відносно ОСОБА_1 щодо скоєння правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Згідно вищевказаного протоколу 07 серпня 2021 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 погрожував фізичною розправою колишній дружині ОСОБА_3 , вказані дії мають ознаки психологічного домашнього насильства.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог посилається на підтвердження факту образ з боку ОСОБА_1 на її адресу нецензурною лайкою, приниження її наданими відеозаписами, тобто містять докази застосування щодо неї психологічного насилля. Дані обставини підтверджуються показами її дітей ОСОБА_4 , 2008 р.н., та ОСОБА_5 , 2000 р.н. Зазначені погрози сприймалися нею, як реальні.

ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник-адвокат Куляшова Г.С. заперечували проти апеляційної скарги ОСОБА_6 . ОСОБА_1 пояснив, що відбувається спір про спільно придбане майно подружжя, зокрема й будинок в смт. Коротич, будь-якого фізичного чи психологічного насилля з його боку не було.

Перевіривши матеріали справи, та законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката приходжу до наступних висновків.

Згідно диспозиції ч.1ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП апеляційний суд зазначає наступне.

Дійсно у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 472012 від 13 серпня 2021 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 ст. 173-2 КУпАП.

Проте, як правильно встановлено районним судом, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, за змістом протокол про адміністративне правопорушення, який наданий суду у підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, не містить посилання на наслідки у вигляді шкоди психічному здоров`ю потерпілого, які могли бути чи були завдані.

Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 погрожував фізичною розправою колишній дружині, вказані дії мають ознаки психологічного насильства. Разом з тим, в протоколі не зазначено чи була завдана шкода чи ні психологічному здоров`ю потерпілій особі. Крім того, з письмових пояснень самої потерпілої ОСОБА_7 , які були відібрані працівниками поліції 07.08.2021 року не вбачається завдання будь-якої шкоди і в чому саме вона проявилась.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке що готується від 07.08.2021 року, також судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до поліції з метою вжиття заходів до колишнього чоловіка ОСОБА_1 , з яким є цивільна справа про поділ майна подружжя, який словесно погрожує фізичною розправою.

На переконання апеляційного суду, у ході судового розгляду не встановлено, що висловлена 07 серпня 2021 року під час конфлікту фраза ОСОБА_1 відносно своєї колишньої дружини у телефонній розмові зі старшим сином може судом кваліфікуватися, як діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, оскільки можливість настання чи настання шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 працівниками поліції встановлена не була та у суді не доведена.

Закриваючи провадження у даній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, на підставі положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлена наявність в діях ОСОБА_1 обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, його об`єктивної сторони, а саме ознак психологічного насильства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження, є її власним баченням того, що сталося.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів висновки суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, в зв`язку чим апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 2 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко