Справа № 502/1856/22
ПОСТАНОВА

14 грудня 2022 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Березніков О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №200046, ОСОБА_1 14.11.2022 о 15 год. 40 хв. в м. Кілія вул.. Миру буд. 93 керував автомобілем Шевроле Авео 2109 державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд проводився за допомогою технічного приладу Драгер, результат 2,55 проміле.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Бурлаченко Д.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги, з обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 14.11.2022 не згодні і винним ОСОБА_1 себе у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає. Пояснили, що дійсно ОСОБА_1 14.11.2022 о 15 год. 40 хв. в м. Кілія вул.. Миру буд. 93 керував автомобілем Шевроле Авео 2109 державний номер НОМЕР_1 , де допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген. На місце ДТП приїхали поліцейські, які під час оформлення протоколу з приводу пригоди, запропонували останньому пройти тест на алкогольне сп`яніння, який він пройшов за допомогою пристрою Драгер, що показав 2,55 проміле, проте з таким результатом він не погодився, після чого поліцейські запропонували йому проїхати до лікарні для огляду нащо ОСОБА_1 погодився, проте поліцейські проігнорували це та склали протокол за результатами тесту Драгер, з якими він не був згоден. Зазначили, що всі дії поліцейські знімали на камеру.

В судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був понятим при складанні вищезазначеного протоколу, який пояснив, що в той день він був свідком ДТП. Після того як приїхав патруль, поліцейські підійшли та увімкнули камеру і спитали чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що він погодився. Після чого ОСОБА_1 з показами приладу не погодився. Поліцейські запропонували йому проїхати до лікарні для огляду, на що ОСОБА_1 погодився, але після того поліцейські вимкнули камеру та жодних дій не робили. Тоді, через деякий час, принесли йому та ще одному свідку пояснення, які були написані поліцейськими, та сказали підписати, що вони й зробили.

Належним чином повідомлений свідок ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника та свідка, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Положення ч.ч. 1, 2 ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. ст. 245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З вивчених матеріалів справи, а саме з протоколу ДПР18 №20046 вбачається, що ОСОБА_1 14.11.2022 о 15 год. 40 хв. в м. Кілія вул.. Миру буд. 93 керував автомобілем Шевроле Авео 2109 державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд проводився за допомогою технічного приладу Драгер, результат 2,55 проміле.

Матеріали справи містять пояснення свідків, які долучені до протоколу, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , згідно яких останні засвідчили проходження ОСОБА_1 тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Також свідки засвідчили відмову ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для огляду, що було запропоновано працівниками поліції. Пояснення заповнені працівниками поліції власноручно та підписані свідками.

Відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, частина 1 статті 130 КУпАП передбачає декілька самостійних об`єктивних сторін правопорушення, а саме: керування водієм транспортним засобом в стані сп`яніння, що заборонено п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, що заборонено п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (п.2.5 Правил дорожнього руху).

Так, протокол серії ДПР18 №200046 від 14.11.2022 складений відносно ОСОБА_1 за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто останнім порушено п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.9 пп. а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Разом з тим, матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не містять жодного належного та допустимого доказу керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, статтею 266 КУпАП визначено чіткий порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Зокрема, як вбачається з ч.2, ч.3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Крім того, зазначені норми ст. 266 КУпАП повністю корелюються з Інструкцією

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС від 09.11.2015 № 1452/735, де, зокрема п. 7 Розділу І, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, проте з його результатами останній не погодився. Працівники поліції, після незгоди ОСОБА_1 з результатами такого огляду, запропонували останньому пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я на що він погодився.

Вказані покази свідка повністю підтвердили пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 було оглянуто у закладі охорони здоров`я на визначення стану сп`яніння, відповідно до Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС від 09.11.2015 № 1452/735, оскільки ним було висловлено незгоду з результатом огляду, проведеним поліцейським на місці.

Разом з тим, суд не бере до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , відібрані працівниками поліції під час складання протоколу, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_2 , наданих у суді. Жодних інших доказів, які би спростували наведене, матеріали справи не містять.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено порушення працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та ст. 266 КУпАП, під час оформлення матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Частиною п`ятою статті 266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, заява №926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі №761/26744/19, від 23.09.2019 у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суддя, у відповідності до норм ст. 252 КУпАП, прийшов до висновку про закриття провадження по даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки до протоколу не надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження його вини у порушенні п.2.9 а) ПДР та вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 247 ч.1 п.1, 252, 266, 278, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Березніков