ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/115/22Головуючий у 1-й інстанції Гудкова Ю.Г.
Провадження № 33/817/304/22 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Андрусенка І. Я. на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 грн судового збору.

Згідно з постановою суду, 05 лютого 2022 року о 14 год. 35 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Коропець - Горигляди, 3 км + 150 м, керував мотоблоком «Зубр 8», б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, хода), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, зокрема на місці зупинки шляхом продуття газоаналізатора «Драгер» чи у Бучацькій міській лікарні, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі адвокат Андрусенко І.Я. просить постанову суду відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях його довірителя складу адміністративного правопорушення.

Мотивує скаргу тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про те що ОСОБА_1 керував саме транспортним засобом, оскільки мотоблок не є ним, а відноситься до садового інвентарю.

Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, вважає порушенням вимог ст.266 КУпАП відсутність свідків під час проведення огляду водія на стан алкогольного спяніння.

Зазначає про те, що фабула адмінправорушення не містить всіх істотних ознак обєктивної сторони адмінправопорушення оскільки не відповідає вимогам п.2.5 ПДР України, а тому ОСОБА_1 не розумів суті обвинувачення, що є порушенням його права на захист.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно із вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

Суд першої інстанції вірно обгрунтував свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №179270 від 05 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ;

- рапорті поліцейського відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області від 05 лютого 2022 року;

- постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 610563 від 05 лютого 2022 року;

- відеофіксації вчиненого правопорушення з нагрудних камер спостережень працівників поліції.

Доводи апелянта про те, що мотоблок, яким здійснював керування ОСОБА_1 не є транспортним засобом не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 121 КУпАП під транспортними засобами, в тому числі зазначеними у ст. 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З огляду на наведене, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Крім цього, як роз`яснив Верховий Суд у постанові № 278/3362/15-к від 01 березня 2018 року, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису із нагрудних камер поліцейських слідує, що ОСОБА_1 декілька раз пропонувалось пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння із використання спеціальних технічних засобів, а також пропонувалось пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, проте ОСОБА_1 відмовлявся від проходження такого огляду.

Відтак, згідно вимог ст. 266 КУпАП необхідності у залученні свідків не було оскільки поліцейськими було застосовано технічні засоби відеозапису, а тому необхідності залучення свідків не було.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не з`ясував, чи мав ОСОБА_1 свідоцтво тракториста-машиніста, тобто законного права на керування мотоблоком, передбаченого положеннями ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

З наявної в матеріалах справи довідки, наданої відділенням поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції випливає, що згідно бази даних Інформаційного порталу Національної поліції ЦУНАМІ гр. ОСОБА_1 свідоцтва тракториста-машиніста не отримував.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення тракториста-машиніста, що підтверджується наданою довідкою відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції, а тому і позбавити його цього права неможливо, що прямо передбачене Постановою Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Районний суд зазначеного не врахував, та застосував адміністративне стягнення, яке не підлягало застосуванню, а тому постанова суду підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення, зокрема, виключення рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Андрусенка І. Я. задовольнити частково.

Постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити, виключити рішення про позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік. Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000( сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя