Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Івана Михайловича на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись із постановою суду захисник ОСОБА_1 адвокат Шевчук І.М. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а вина в інкримінованому ОСОБА_1 правопорушенні не доведена належними допустимими доказами.

Зауважує, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові суду не розкрито належним чином диспозиції ст. 173 КУпАП, оскільки не вказано, який саме громадський порядок порушено, яким чином порушено спокій громадян і яких саме громадян, як і не вказано на причину скоєного.

Стверджує, що конфлікт було спровоковано ОСОБА_2 , який безпричинно наніс ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, що виключає у останнього склад дрібного хуліганства.

Вважає, що ці обставини ставлять під сумнів наявність складу правопорушення за ст. 173 КУпАП та мають трактуватися на користь ОСОБА_1

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 559/2906/21 Суддя в суді І інстанції Ралець Р.В.

Провадження № 33/4815/324/22 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С.

Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 отримав 09.03.2022 року. Апеляційна скарга подана 16 березня 2022 року, а тому клопотання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження підлягає до задоволення.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст. 173 КУпАП настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 19 від 22.12.2006 "Про судову практику у справах про хуліганство" дрібне хуліганство це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю за винятковим цинізмом.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому, дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №727402 від 17.08.2021 року вбачається, що 17.08.2021, близько 21 год. 55 хв., у м. Дубно по вул. Забрама, 14, ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Разом з цим, у протоколі не розкрито суть адміністративного правопорушення, оскільки не вказано мотив вчинення правопорушення, його наслідки, громадян, спокій яких було порушено, адже хуліганські дії характеризуються, насамперед, своєю умисною формою, змістом тих мотивів, котрим керувався винний, обстановкою, в якій вони відбувалися, тривалістю, викликаними наслідками.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №727402 від 17.08.2021 року належним чином не розкрита об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Крім того, у матеріалах справи відсутні письмові пояснення/покази осіб, які зазначені у протоколі як свідки правопорушення, та інші докази, які б об`єктивно доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.

Натомість, із наявного у матеріалах справи повідомлення про підозру від 27 жовтня 2021 року вбачається, що 17 серпня 2021 року, близько 20 години, перебуваючи на території по АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_1 один удар в область лівого ока. Після того, витягуючи з автомобіля останнього, ОСОБА_2 наніс йому ще три удари в обличчя та два удари в ділянку тулуба. У результаті злочинних дій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа зі зміщенням кісткових фрагментів, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна травма лівого ока, гематома повік, які згідно висновку судово-медичної експертизи №188 від 27 серпня 2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_1 ..

При винесенні суддею місцевого суду оскаржуваної постанови, порушені принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, не досліджено всіх фактичних обставин справи, що призвело до хибного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

За таких обставин, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294, КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Івана Михайловича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Шевчуку Івану Михайловичу строк апеляційного оскарження постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Івана Михайловича задовольнити.

Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 лютого 2022 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.