Справа № 748/1324/22 Головуючий у 1 інстанції Олещенко В.І.
Провадження № 33/4823/514/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Демченка О.В.,

захисника адвоката Святної О.В.,

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працюює начальником Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 496 грн. 20 коп.

Як встановив суд першої інстанції, 5 серпня 2022 року о 19 год. 50 хв., ОСОБА_1 на 14 км автодороги Р-56 Чернігів-Пакуль-КПП Славутич, керував автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager», результат огляду - 1,59 ‰ (проміле), чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Оскаржуючи постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.10.2022 року, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить її скасувати, а провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вказуючи про порушення норм матеріального та процесуального права, переконаний в упередженості суду, який розглянув справу та не достатньо звернув увагу на наступні моменти:

- Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено без зазначення підстав для зупинки;

- Працівниками поліції не зазначено ознак алкогольного сп`яніння та відразу запропоновано пройти огляд з використанням спеціального технічного засобу;

- Протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду складені одним поліцейським, хоча фактично огляд проведений іншим інспектором, що суперечить приписам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015;

- Вказує, що результат огляду є сумнівним, оскільки прилад є невідомим, час результату огляду співпадає з часом зупинки т/з, температура повітря, яку містить роздруківка приладу є відмінною від тої, що була в день огляду, результат тесту містить недостовірну інформацію з приводу відмови особи засвідчити результат підписом, оскільки такої пропозиції фактично не було;

- Хоча матеріали справи і містять направлення на медичний огляд, проте таке направлення особі не видавалося та відповідної пропозиції з боку працівників поліції також не було;

- Звертає увагу на те, що самостійно протягом двох годин здав біологічний матеріал на предмет наявності алкоголю в крові і результат був негативним, що підтверджує висновок спеціаліста -судово-медичного експерта;

- З моменту зупинки т/з права не були роз`яснені, незважаючи на формальне посилання на ст. 268 КУпАП, що свідчить про порушення права на захист;

- Відеофайли додані до протоколу не можуть бути визнані належним та допустимим доказом, оскільки неможливо ідентифікувати технічні засоби за допомогою яких здійснювалась відео;

- Сам протокол не може бути визнаним беззаперечним доказом вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та адвокат Святна О.В. підтримали вимоги апеляційної скарги, з підстав в ній зазначених, та просили задовольнити вимоги скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на дані, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а також роздруківку приладу «Драгер» та долучений до матеріалів провадження відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Проте, перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції не з`ясовано всі обставини, які мають значення для вирішення справи.

Основними питаннями, що підлягають вирішенню судом апеляційної інстанції є наступні: чи дотримано процедуру огляду особи на стан алкогольного сп`яніння та чи перебувала особа у стані алкогольного сп`яніння, оскільки водію інкриміноване правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням п.2.9 «а».

Згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Проте, як вбачається з дослідженого апеляційним судом відеозапису, в порушення вказаних вимог такі ознаки водію названі не були, що ставить під сумнів законність вимог поліцейського про проходження огляду водія на стан сп`яніння, чи то на місці зупинки транспортного засобу, чи огляд у лікарні.

Більше того, апеляційний суд констатує, і порушення ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», в якому чітко передбачені підстави для зупинки транспортного засобу, чого в даному випадку зроблено не було.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що працівниками поліції не дотримані вказані вище положення нормативних актів, що свідчить про порушення процедури огляду водія.

Крім того, апеляційний суд вбачає і інші порушення, які зазначені апелянтом та в сукупності вказують про порушення процедури огляду.

Так, час результату огляду водія співпадає з часом зупинки транспортного засобу, а температура повітря, яку показує технічний прилад, та фактична температура повітря, згідно даних Чернігівського обласного центру з гідрометеорології (а.с.27), є суттєво відмінною, що викликає сумніви та свідчить про наявність похибки у вимірювальному приладі.

Дані висновки апеляційного суду, узгоджуються та, зокрема, ґрунтуються і на аналізі наданого стороною захисту висновку спеціаліста судово-медичного експерта №9437, зробленого КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 11.08.2022, за результатами досліджених зразків крові, відповідно до якого у відібраному у гр. ОСОБА_1 біологічному матеріалі (кров) етилового спирту не виявлено.

Цей висновок, на переконання суду апеляційної інстанції, є самостійним доказом, який відповідає критерію допустимості, а відтак свідчить про те, що особа не перебувала у стані алкогольного сп`яніння. При цьому апеляційний суд, звертає увагу, що зразки крові у ОСОБА_1 були відібрані у двогодинний проміжок часу з моменту зупинки транспортного засобу, що відповідає положенням п.9 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Враховуючи наявність беззаперечного доказу, який спростовує факт перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що інкриміновано особі, апеляційний суд вважає за можливе не перевіряти інші доводи апеляційної скарги та приходить до висновку, що вина особи не доведена поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, й з огляду на встановлення апеляційним судом порушення процедури огляду водія під час зупинки транспортного засобу.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена. Однак, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду вступає в закону силу негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко