Справа № 461/5390/22 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/1474/22 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

представника Львівської митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю.,

захисника адвоката Талалаєвої О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України про порушення митних правил за апеляційною скаргою представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від від 29 листопада 2022 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом, 26.11.2021 близько 04 год. 59 хв. через пункт пропуску "Краківець-Корчова" митного поста "Яворів" Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «в`їзд в Україну» автомобіля марки «Iveco Daily», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт № НОМЕР_3 ). Транспортний засіб переміщувався смугою руху «червоний коридор» без вантажу.

До митного контролю громадянин України ОСОБА_1 подав контрольний талон для проходження транспортного засобу по «червоному коридору» серії TGC № 842734, паспорт громадянина для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 та заявив, що переміщується без вантажу.

Митними органами Республіки Польща листом № 0201-IGM.541.22.2022.2.RLM від 27.05.2022 (лист Держмитслужби № 26/26-04/7.4/972 від 07.07.2022) повідомлено, що транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_2 у вказану дату переміщувалися товари згідно з митною декларацією № 21PL402010NS4NX7A0 від 22.11.2021 та надано її видрук.

Відповідно до вказаної митної декларації транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_2 переміщувався товар «кава розчинна» у кількості 126 упаковок загальною вагою нетто 3150 кг, код товару - 210111. Відправник - польська компанія Vega Sp.zo.o. (ul. Lukasiewicza, 8a, 35-604 Rzeszow), отримувач - TOB "СКОНФУР" (вул. Глобинська, 2, офіс 207/2, м. Дніпро, 49005). Товари переміщувалися згідно з рахунком-фактурою № 7820 та специфікацією до нього № 7820/1 (відповідно до графи 44 вказаної митної декларації").

Польською компанією Agencia celna Vega Sp.zo.o. листом б/н від 25.08.2022 (вх. Львівської митниці № 29036/14-20 від 26.08.2022) на запит Львівської митниці № 7.4/20-03/14/16437 від 24.08.2022 надано копії митної декларації № 21PL402010NS4NX7A0 від 22.11.2021, рахунку- фактури № 7820 та специфікації до нього № 7820/1.

Відповідно до рахунку-фактури № 7820 американською компанією PLODIMEX USA. Inc. 100 Winston Dr. 17С S. Cliffside Park. NJ07010) продано українському TOB "СКОНФУР" (код 42833237, вул. Глобинська, 2, офіс 207/2, м. Дніпро, 49005) товар «кава розчинна» загальною вагою 14500 кг та загальною вартістю 43 500 доларів США (з розрахунку 3 долари США /кг).

Згідно зі специфікацією № 7820/1 до рахунку-фактури № 7820 транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_2 переміщувався товар «кава розчинна» у кількості 126 упаковок (по 25 кг кожна) загальною вагою нетто 3150 кг та загальною вартістю 9 450 доларів США (станом на 26.11.2021 за курсом НБУ відповідає сумі 255 391,92 гривні).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані митним органом за ч. 3 ст.471 МК України, як такі, що спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, шляхом недекларування, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України.

На постанову судді представник Львівської митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. подав апеляційну скаргу, у якій просив оскаржувану постанову скасувати та винести нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 255 391,92 грн з конфіскацією предметів правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог представник Львівської митниці зазначає, що висновок суду першої інстанції є помилковим та необґрунтованим, а сама постанова є незаконною.

Апелянт звертає, що суд першої інстанції помилково вважає, що митним органом не було виконано свого обов`язку щодо встановлення обставин справи. Зокрема, митним органом було отримано інформацію в листі Держмитслужби, яка підтверджує факт вивезення з території Євросоюзу товару за експортною декларацією митних органів Республіки Німеччини.

Окрім цього, апелянт наголошує, що під час митного проходження транспортний засіб не був без вантажу, а фотографія пустого вантажного відсіку є наслідком службового порушення посадової особи митниці, про що складено відповідний акт перевірки та долучено до матеріалів справи.

Представник Львівської митниці в апеляційній скарзі стверджує, що вказані аргументи доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил.

У судовому засіданні представник Львівської митниці Зирянов О.Ю. апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви, просить постанову судді скасувати та винести нову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Захисник Талалаєва О.Ю. заперечила проти апеляційної скарги та зазначила, що постанову судді вважає законною та обґрунтованою, а тому просить судове рішення залишити без змін.

Заслухавши виступ представника Львівської митниці Зирянова О.Ю., захисника Талалаєвої О.Ю., дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ст. 1 ч. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Дані вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Рішення про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, суддя мотивував тим, що під час судового розгляду Львівською митницею Держмитслужби не надано жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують факт ввезення 26.11.2021 ОСОБА_1 на митну територію України вказаного у протоколі про порушення митних правил товару.

Такого висновку суддя дійшов виходячи з наступного.

Згідно з наданим Львівською митницею фотознімком, здійсненим 26.11.2021 у міжнародному пункті пропуску «Краківець» під час митного контролю транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 вбачається, що цей транспортний засіб під час проведення митного контролю був без вантажу.

Представник Львівської митниці, в судовому засіданні стверджував, що посадова особа, яка була відповідальна за пропуск вищезазначеного транспортного засобу, умисно робила фотографування пустого ТЗ, а потім завантажувала фото у відповідні функціональні модулі АСМО «Інспектор». Про такі дії зі сторони працівника митного поста був складений відповідний акт розслідування. Разом з тим, такий акт долучений не в повному обсязі до матеріалів справи та не містив відомостей про притягнення до дисциплінарної чи іншої форми відповідальності винних осіб.

Окрім цього, з транзитної декларації MRN №21PL402010NS4NX7A0, вбачається, що така подавалась 22.11.2021 (електронною формою, тобто дистанційно), дата можливого в`їзду 29.11.2021. Водночас, у наведеній транзитній декларації немає інформації щодо дати її виконання чи факту ввезення товару на територію України. Декларація не містить жодної відмітки митних органів Республіки Польща з цього приводу, а тому з неї неможливо встановити, чи дійсно зазначений товар перетинав кордон.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що матеріали справи не містять фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку можна було б стверджувати про недекларування ОСОБА_1 товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги лист Держмитслужби про вивезення з території Європейського Союзу товару за декларацією MRN №21PL402010NS4NX7A0.

Як вбачається з матеріалів справи, декларація MRN №21PL402010NS4NX7A0 була отримана митними органами України в порядку міжнародного співробітництва за запитом до митних органів Республіки Польщі. Однак, з цієї декларація неможливо встановити, чи справді товар «кава-розчинна» було перевезено через митний кордон 26 листопада 2021 року транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_2 , оскільки відомості про дату виконання, дату ввезення чи сам транспортний засіб у ній відсутні.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на помилкове місцезнаходження компанії-одержувача, зазначене в митній декларації, - місто Дніпро. З відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що юридична адреса ТОВ «Сконфур» у грудні 2020 року змінена на місто Одеса.

З урахуванням вищезазначених недоліків, митну декларацію MRN №21PL402010NS4NX7A0 не можна вважати належним та допустимим доказом перевезення ОСОБА_1 товарів через митний кордон України.

Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що матеріали службового розслідування щодо порушень посадовими особами митниці своїх обов`язків спростовують той факт, що транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_2 при перетинанні кордону був завантаженим.

До матеріалів справи долучено Акт про результати перевірки з окремих питань від 09 вересня 2022 року (а.с. 83-86), відповідно до якого комісія поставила під сумнів той факт, що 26 листопада 2022 року п`ятнадцять транспортних засобів вантажопідйомністю від 3.5 до 7 тон перетнули кордон без вантажу.

Однак, до матеріалів справи митним органом було долучено лише кілька сторінок самого акту розслідування, а саме сторінки 1, 14, 15, 22, 54 та 55. Провівши їх аналіз, апеляційний суд не знайшов доказів, які б спростовували той факт, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 справді був завантажений. Зокрема, в акті про результати перевірки (а.с. 87) зазначено, що здійснити повну перевірку за фактами пропуску транспортних засобів, не видається можливим, оскільки погане освітлення зони митного контролю пункту пропуску та низка якість зображень камер відеоспостереження не дозволяють однозначно ідентифікувати транспортні засоби.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи є фотографія від 26 листопада 2021 року, здійснена у відповідності до наказу начальника Львівської митниці від 11.10.2021 №254 «Про посилення заходів митного контролю», з якої чітко видно, що вантажний відсік транспортного засобу із номерним знаком НОМЕР_2 порожній та не завантажений товаром (а.с. 76).

Таким чином, факт перевезення ОСОБА_1 товару «кава-розчинна» є лише припущенням, яке не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають національним законодавством: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23 вересня 1998 року, Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 483, 528, 530 МК України, суд, -

постановив:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2022 року, якою провадження у справі про порушення митних правил за ч. 3 ст. 471 МК України щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Лубоцького Б.І. - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду Ігор СТЕЛЬМАХ