ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1661/22 Справа № 195/1705/22 Суддя у 1-й інстанції - Колодіна Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого статею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю в режимі відеоконференції:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 315246 від 02 вересня 2022 року вбачається, що 02 вересня 2022 року о 12 годині 45 хвилини, по вул. Кар`єрній смт.Томаківка громадянка ОСОБА_2 , керуючи авто Chevrolet номерний знак НОМЕР_1 перед зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним, внаслідок чого авто Opel Meriva номерний знак НОМЕР_2 , який рухався позаду, здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet, обидва авто отримали механічні пошкодження. Потерпілих в ДТП немає. Громадянка ОСОБА_2 порушила п.10.1, п.9.2.б ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Закриваючи справу про адміністративне правопорушення, суд зазначив, що сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє спростувати сумніви у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про порушення ОСОБА_2 п.10.1 та п.9.2 «б» ПДР України. Суд критично оцінив протокол про адміністративне правопорушення, як доказ вини ОСОБА_2 , оскільки він суперечить сукупності інших дослідженими в судовому засіданні належним та узгодженим між собою доказами.

Беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП «поза розумним сумнівом», що стало підставою для закриття провадження у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпілий просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти стягнення.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд дійшов помилкових висновків щодо механізму ДТП, який не підтверджується доказами наявними у справі. Також, зазначає, що суд не оцінив належний чином гальмівний шлях автомобіля під керування ОСОБА_2 , який свідчить про порушення нею вимог п. 9.4 ПДР, а саме не увімкнення нею покажчика повороту не менш як за 50 метрів до початку маневру. Зазначає, що наявні в матеріалах справи докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , копії фотоматеріалів, не отримали належної оцінки судом першої інстанції, які підтверджують невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 10.1 ПДР і така невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, вважала, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав її необґрунтованості, а постанову суду законною та обґрунтованою і просила залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_1 та його представник Галька Н. О. не з`явились про час, дату та місце апеляційного розгляду повідомленні належним чином. Потерпілий ОСОБА_1 подав до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проте на час проведення судового засідання був не в мережі і не вийшов на зв`язок.

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд, провівши повторний судовий розгляд справи, проаналізувавши зміст оскарженої постанови та докази наявні в матеріалах справи, встановив, що висновки суду першої інстанції, викладені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на доказах, які були ним дослідження, а рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що в даному випадку є підставою для її скасування.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє спростувати сумніви та у категоричній формі зробити беззаперечний і однозначний висновок про порушення ОСОБА_2 п. 10.1 та п. 9.2 «б» ПДР України.

Проте з такими висновками суд апеляційної інстанції погодитись не може та розцінює їх як такі, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, усні та письмові пояснення сторін, безпосередньо дослідивши докази та додаткові матеріали, надані сторонами, апеляційний суд встановив таке.

02 вересня 2022 року о 12 годині 45 хвилини, по вул. Кар`єрній смт. Томаківка громадянка ОСОБА_2 , керуючи авто Chevrolet номерний знак НОМЕР_1 перед зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним, внаслідок чого авто Opel Meriva номерний знак НОМЕР_2 , який рухався позаду, здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet, обидва авто отримали механічні пошкодження. Потерпілих в ДТП немає. Громадянка ОСОБА_2 порушила п. 10.1, п. 9.2.б ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_2 у вчинені правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 315246 від 02 вересня 2022 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , наданими інспектору поліції, частково поясненнями ОСОБА_2 , які вона надала в суді першої та апеляційної інстанції,фотографіями, долученими до справи та відеозаписом на якому зафіксована подія та механізм ДТП.

Так, в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, зокрема, що перед здійсненням маневру повороту вправо для заїзду у двір свого домоволодіння, вона зменшила швидкість, пересвідчилась, що позаду неї нікого немає та почала поворот. В подальшому пояснила, що з початку маневру вона проїхала 2 - 3 метри, а коли почула звук автомобіля, який здійснює екстрене гальмування, зупинилась та відчула удар. На її думку, автомобіль, що рухався позаду неї не обрав безпечну швидкість руху та рухався по узбіччі з правої сторони.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює, показання ОСОБА_2 , що перед здійсненням маневру вона переконалась, що це буде безпечно та позаду неї немає автомобілів, а також, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався по узбіччю з правої сторони за напрямком її руху.

Як слідує з відеозапису, ОСОБА_2 перед здійсненням повороту праворуч, зменшила швидкість та виїхала на зустрічну смугу руху, після чого почала здійснювати поворот. Безпосередньо перед зіткнення автомобілі майже порівнялись, стали паралельно один одному. При цьому, автомобіль Opel Meriva під керуванням ОСОБА_1 рухався по правій смузі руху в одному напряму з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 .

Встановлений механізм ДТП підтверджується і механічними пошкодженнями транспортних засобів.

На питання апеляційного суду, ОСОБА_2 підтвердила, що для того щоб заїхати їй у свій двір потрібно взяти радіус, тобто взяти лівіше на зустрічну смугу, а потім повернути вправо.

За змістом письмових пояснень ОСОБА_1 , автомобіль Chevrolet під керуванням ОСОБА_2 виїхав в сторону вул. Лісової (маневр вліво), а потім здійснив поворот вправо. Для уникнення зіткнення він вивернув кермо вправу сторону, проте відбулося зіткнення.

Вищевикладені докази узгоджуються між собою та дають достатньо інформації для встановлення механізму ДТП та зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 невідповідності її дій вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Вказані обставини залишились без належної оцінки суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає, письмові пояснення учасників ДТП достовірними, оскільки надані на місця одразу після дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, такі пояснення узгоджуються зі схемою місця ДТП, характером механічних ушкоджень, які отримали транспортні засоби, з їх місцем розташуванням після зіткнення та фотографіями, долученими до матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює показання ОСОБА_2 , що вона переконалась у безпечності свого маневру, оскільки в такому випадку вона побачила б автомобіль під керування ОСОБА_1 і не продовжувала б свій рух в напрямку заїзду до свого двору та могла б уникнути зіткнення.

Посилання ОСОБА_2 на порушення вимог Привал дорожнього руху водієм ОСОБА_1 не спростовують її винуватості, а вина ОСОБА_1 встановлена рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2022 року у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за таких же обставин ДТП, тому апеляційний суд вважає, що ДТП настало в результаті дій обох водіїв.

В апеляційній скарзі потерпілий ставить питання про призначення автотехнічної експертизи у даній справі, проте в задоволенні такого клопотання суд відмовляє, оскільки він в своєму клопотанні не наводить жодних вихідний даних для проведення дослідження, тому за таким клопотанням провести дослідження немодливо. Крім того, обставини та механізм цього ДТП не є складним та не потребує спеціальних знань, проведення розрахунків, використання спеціалізованої літератури, щоб зробити висновок, чи є в діях водія ОСОБА_2 невідповідність вимогами п. 10.1 ПДР України.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України на водіїв покладається обов`язок перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вимога даного пункту встановлює повну відповідальність водіїв за забезпечення безпеки дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням або зміною напрямку руху.

На підставі наданих суду матеріалів, встановлено, що водій автомобіля Chevrolet ОСОБА_2 здійснювала маневр повороту направо, з лівої смуги руху, не переконалась, що це є безпечним для інших учасників дорожнього руху зокрема для автомобіля Opel Meriva, який рухався в попутному напрямку, створила для нього перешкоду для руху, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів з механічними пошкодженнями.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень пункту 10.1 ПДР України, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди, тому дії ОСОБА_2 апеляційний суд кваліфікує за ст. 124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Під час апеляційного провадження не знайшло підтвердження порушення ОСОБА_2 вимог п. 9.2 «б» - увімкнення попереджувального сигналу, оскільки той факт, що вона увімкнула правий покажчик повороту зафіксований дослідженим відеозаписом. Тому такий пункт є зайво інкримінований їй у протоколі, проте це не впливає на висновки апеляційного суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення за ст. 124 КУпАП та п. 9.2 «б» не знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з цією ДТП.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги потерпілого є обґрунтованими, узгоджуються з матеріалами справи і підлягають задоволенню.

При вирішення питання про вид та розмір адміністративного стягнення, апеляційний суд, враховує положення ч. 2 ст. 38 КУпАП, відповідно до яких, якщо справи про адміністративне правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як встановлено апеляційним судом адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вчинила 02 вересня 2022 року, тому строк накладення адміністративного стягнення на день розгляду справи апеляційним судом та винесення постанови 23 грудня 2022 року, закінчився (03 грудня 2022 року).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вимоги ст. ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП адміністративне провадження стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун