ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/2294/22 Головуючий в 1 інст. Звєздова Н.С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника адвоката Шевченко А.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шевченко А.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 15 червня 2022 року о 22.00 годині в м. Запоріжжі, по вул. Військбуд, буд.71, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного приладу «Drager AlCotest-6820» тест №1515, позитивний 1,47%. Від керування транспортного засобу відсторонена. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Шевченко А.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та її захисника, що є істотним порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні заявлено клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_2 , зазначене клопотання було задоволено, однак в постанові суду з цього приводу нічого не зазначено і свідок не був допитаний.

Під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення, працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 прав і обов`язків.

Матеріали справи не мітять доказів, які б підтверджували факт здійснення керування автомобілем у сатані алкогольного сп`яніння.

Відеозапис події є неповним, що не відповідає вимогам національного закону.

Просить апеляційний суд постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 адвокат Шевченко А.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, дійшов до наступних висновків.

Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції встановив, що висновки суду першої інстанції з приводу доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

В основу винуватості ОСОБА_1 місцевим судом було покладено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №063572 (а.с.1), яким звинувачено ОСОБА_1 в тому, що вона 15 червня 2022 року о 22.00 годині в м. Запоріжжі, по вул. Військбуд, буд.71, керувала транспортним засобом ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного приладу «Drager AlCotest-6820» тест №1515, позитивний 1,47%. Від керування транспортного засобу відсторонена. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. В протоколі ОСОБА_1 особисто в графі пояснення вказала, що вину визначає, здійснювала рух в нетверезому стані; актом огляду та направленням на огляд водія транспортного засобу (а.с.4-5), якими встановлено, що під час події ОСОБА_1 мала ознака алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, м`яла мова, тремтіння пальців рук. Огляд проводився на місці зупинки. Результат позитивний; роздруківкою з приладу «Драгер», якою встановлено, що під час події ОСОБА_1 перебувала в стані сп`яніння 1,47 проміле. З результатами ОСОБА_1 погодилась, поставивши особистий підпис; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.8), яким зафіксовано обставини події.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє апеляційні доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зокрема, з приводу доводів про те, що суд першої інстанції розглянув справу без ОСОБА_1 та її захисника, чим істотно порушив вимоги ст. 268 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 17.10.2022 року дійсно не була присутня в судовому засіданні суду першої інстанції. Між тим, про час та місце розгляду справи була повідомлена заздалегідь належним чином.

Судовий розгляд даної справи судом першої інстанції неодноразово відкладався на іншу дату через заявлені клопотання, з огляду на що апеляційний суд за наведених обставин не вбачає порушень процесуального закону з приводу розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та її захисника.

Крім того, ОСОБА_1 була допитана судом в судовому засіданні 08.08.2022 року, надала пояснення з приводу обставин справи за участю її захисника, заперечувала винуватість у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

При цьому Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав свою увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1 ст. 268 КУпАП, не є абсолютним.

До того ж, сторона захисту була повідомлена про час та місце розгляду справи в апеляційному суді, тобто ОСОБА_1 мала можливість скористатись передбаченими ст. 268 КУпАП правами, втім в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 особисто не з`явилася.

Щодо доводів про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає такі доводи лише способом захисту від висунутого обвинувачення та такими, що були спростованими під час судового засідання.

Так, переглянутим відеозаписом з місця події встановлено, що під час спілкування з працівниками поліції у ОСОБА_1 виявили ознаки алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вказаного, ОСОБА_1 запропонували пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що остання погодилась.

За результатами огляду на місці зупинки, прилад «Драгер» показав наявність алкогольного сп`яніння 1,47 проміле.

З результатами висновку ОСОБА_1 була згодна, про що свідчить зміст відеозапису, наявність особистого підпису в роздруківці приладу «Драгер» та пояснення ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що ОСОБА_1 під час події порушила вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Також апеляційний суд відхиляє доводи, що ОСОБА_1 не здійснювала керування автомобілем, оскільки відеозаписом встановлено, що ОСОБА_1 особисто пояснила, що керувала транспортним засобом та не заперечувала факту здійснення таких дій.

Щодо доводів про недопустимість відеозапису події, апеляційний суд зазначає наступне.

Враховуючи обставини справи, вказані відеозаписи автоматично не можуть визнаватись недопустимими доказами, оскільки на них чітко зафіксовано обставини події, поведінку ОСОБА_1 , її пояснення з приводу керування нею транспортним засобом, процедуру проходження медичного огляду та його результат.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини обвинуваченої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу, що згідно довідки, яка знаходиться в матеріалах справи, виданої інспектором відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Запорізькій області М. Пазинич - за обліками бази даних підсистеми «Адмінпрктика» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 посвідчення водія не отримувала (а.с. 6).

Крім того, з оглянутого відеозапису вбачається, що працівником поліції особу водія ОСОБА_1 було встановлено іншим документом, а не посвідченням водія, на що також не звернув уваги місцевий суд.

Отже, позбавляючи ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не з`ясував чи отримувала вона це право.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Враховуючи норми ПДР України, особа, яка керує транспортним засобом і не має посвідчення водія не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР, а тому ОСОБА_1 може бути піддана адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130КУпАП лише у вигляді штрафу.

Крім того, як роз`яснено в п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» позбавлення прав керувати транспортними засобами може бути призначено судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа позбавлена такого права порядку адміністративного стягнення.

Призначення такого додаткового стягнення особі, яка не має права керувати транспортними засобами, є безпідставним.

Статтею 294 КУпАП встановлений вичерпний перелік рішень при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, суд апеляційної інстанції може змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативно-правовим актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, апеляційний суд вважає необхідним змінити постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2022 року та виключити з неї посилання щодо позбавлення права керування ОСОБА_1 транспортними засобами строком на 1 рік, якого остання не отримувала.

В іншій частині постанова суду першої інстанції є законною, обгрунтованою та вмотивованою.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шевченко А.В., задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, змінити.

Виключити з постанови накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/2294/22