Справа № 605/426/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

"30" грудня 2022 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №2 (м. Підгайці) відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1

29 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465485 від 13 грудня 2022 року громадянин ОСОБА_1 у вищевказаний день близько 22 години 32 хвилини в м. Підгайці по вул. Шевченка Тернопільського району Тернопільської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2104, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Змістом ч.1 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності через канцелярію суду подано заяву, у якій останній вказує, що своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, мотивуючи тим, що він в той день керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції. Коли йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, то він відповів, що зараз, маючи на увазі, що перед тим проконсультується на рахунок цього із юристом. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився, бо не мав часу їхати в лікарню в м.Бережани, чи в смт. Козова, так як в Підгаєцькій лікарні такого огляду не проводять. Під час розмови із працівниками поліції він телефонував до свого знайомого юриста, для того, щоб порадитись чи проходити йому огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, на що отримав відповідь, що якщо він відмовиться від проходження такого огляду і на місці і в лікарні, то на нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому йому слід пройти огляд на місці, якщо не бажає їхати в лікарню. В цей час працівники поліції вдруге йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він ще не встиг на те щось відповісти, бо закінчував розмову із юристом, як почув, що працівник поліції повідомив, що він вже відмовився від проходження такого огляду з самого початку розмови. Хоча це не відповідає дійсності, бо від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер він не відмовлявся, а навпаки закінчивши коротку розмову із юристом, від якого одержав юридичну консультацію з приводу даної ситуації, сказав працівникам поліції, що згідний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, але вони йому відмовили в цьому повідомивши, що він вже двічі відмовився, при цьому незаконно склали на нього протокол. Просить закрити провадження у справі, так як викладені у протоколі обставини не відповідають дійсності і він не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, а погоджувався на такий, лише не в ту секунду, в яку б хотілось працівникам поліції. Вважає, що працівники поліції не мали права пропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, не дочекавшись від нього відповіді щодо проходження такого огляду на місці зупиники, який працівники поліції йому не забезпечили. Також, під час його розмови із юристом, працівники поліції його запитували, чи він буде підписувати протокол, на що він їх попросив ще почекати, виходячи з того, що ще не отримав юридичної консультації юриста. В подальшому йому не було надано можливості написати пояснення у протоколі, стосовно того, що йому було відмовлено у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, натомість працівники поліції сказали, що він відмовився підписувати протокол, вказавши у ньому і про те, що він ніби-то й відмовився від надання пояснення. Вказує на те, що підписання протоколу і надання пояснень у ньому, є зовсім різні речі, які працівники поліції чомусь ототожнюють.Також ОСОБА_1 зазначає, що на його думку у працівників поліції навіть не було приладу Драгер, за допомогою якого він виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, бо як йому на наступний день повідомив його знайомий поліцейський із СПД №2 ВП №1, такий прилад знаходився на повірці, так як така закінчувалась 22 листопада 2022 року. Його ніхто не відсторонював від керування транспортним засобом і після складання протоколу та постанови відносно нього, він за кермом свого автомобіля поїхав далі у своїх справах.

На підтвердження вчиненого правопорушення, працівником поліції, до матеріалів справи додано відеозаписи із відеореєстратора патрульного автомобіля та портативної відеокамери поліцейського, які містяться на DVD+R диску, а також копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №427497 від 13 грудня 2022 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч.ч.1-3 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п.п.6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11 листопада 2015 року (надалі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про не забезпечення поліцейськими проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, знайшло своє підтвердження під час розгляду вказаної справи.

Так, із дослідженого в судовому засіданні відеозапису із портативної відеокамери поліцейського, який міститься на DVD+R диску видно, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 щось відповів, однак чіткої його відповіді не чути. Як зазначено ОСОБА_1 у поданій суду заяві останній на вказану пропозицію відповів: зараз. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Разом з тим, за обставин повідомлених ОСОБА_1 у поданій суду заяві, стосовно того, що ним не було дано чіткої відповіді щодо згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, у працівників поліції не виникало підстав зразу ж пропонувати останньому пройти такий огляд у медичному закладі. На вказаному відеозаписі зафіксовано також, що працівник поліції, в той час коли ОСОБА_1 кудись телефонує, запитує його чи той буде підписувати протокол, а не надавати пояснення, на що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відповів: Почекайте ще не буду підписувати, при цьому працівник поліції зробив поспішний висновок стосовно того, що ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол, а також вказав у протоколі, що останній відмовився надавати пояснення, що не відповідає повідомленим ОСОБА_1 , у поданій ним заяві, обставинам. Після чого, вказаний відеозапис припиняється. На відеозаписі також зафіксовано, що працівник поліції вдруге пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі, взагалі ніякої відповіді від нього не дочекався, а зразу ж самостійно повідомив, що останній вже відмовився від такого на початку їхньої розмови.

Із дослідженого відеозапису з відеорестратора патрульного автомобіля видно, що працівники поліції за допомогою проблискових маячків зупинили автомобіль ВАЗ 2104, номерний знак НОМЕР_1 . Із вказаного транспортного засобу, зі сторони водія вийшов ОСОБА_1 .

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечується також і у поданій ним до суду, заяві.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вищевказані пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які викладені у його заяві, що долучена до матеріалів справи, жодним чином не спростовуються матеріалами справи, зокрема вищевказаними відеозаписами, оскільки відеофіксація правопорушення, яка була здійснена двома фрагментами, а не безперервно з моменту початку виконання службових обов`язків і до їх завершення, проведена працівником поліції з порушенням вищезазначених вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Встановлено, що поліцейські достовірно не з`ясували у ОСОБА_1 чи той згідний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора Драгер, перед тим як пропонувати останньому пройти такий огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, при цьому зробили поспіший висновок про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку.

Письмові пояснення ОСОБА_1 викладені ним у поданій суду заяві, з приводу того, що він від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер не відмовлявся, а навпаки закінчивши коротку розмову із юристом, від якого одержав юридичну консультацію з приводу даної ситуації, сказав працівникам поліції, що згідний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, проте йому було відмовлено в цьому, мотивуючи тим, що він вже двічі відмовився, не спростовуються матеріалами справи.

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465485 від 13 грудня 2022 року, зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від надання поясненнь, однак у своїй письмовій заяві останній вказав, що поліцейські не надали йому такої можливості.

У графі протоколу суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин зазначено, що ОСОБА_1 13 грудня 2022 року близько 22 години 32 хвилини, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, при цьому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі, відмовився.

За вказаних обставин є незрозумілим, на підставі чого поліцейським було зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, якщо огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), при цьому в даному випадку такий огляд на стан алкогольного сп`яніння, не проводився.

Тобто, суть адміністративного правопорушення зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає фактичним обставинам справи, а також диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом настає за умов керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.

Таким чином, беручи до уваги те, що ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, за яке передбачене покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом поза розумним сумнівом, зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Працівниками поліції не представлено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, при цьому останній від такого відмовився.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є недоведеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 08 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

Суд звертає увагу на те, з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії (Karelin v. Russia заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Виходячи із вищенаведеного, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 33-35, 130 ч.1, 221, 245, 251, 266, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11 листопада 2015 року, ст.ст.8, 62 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц