Справа № 503/412/22
Провадження №3/503/356/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

09 березня 2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 504570, згідно змісту якого 09.03.2022 року о 11.00 годині ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Кодима по автодорозі Т1611, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що із показником 1,99 %0 (проміле) підтвердив результат тестування на алкоголь «Драгер» № 1210, проведений 09.03.2022 року об 11.58 годині на місці зупинки транспортного засобу уповноваженою особою Національної поліції з використанням спеціального технічного засобу ALCOTEST 6820 прилад № ARLH-0165 з принтером DRAGER MOBILE PRINTER № ARLH-0167 та із застосуванням технічного засобу відеозапису, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.9.(а) Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був неодноразово сповіщений належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП, про що свідчить відповідна телефонограма від 20.04.2022 року (а.с.15) щодо повідомлення про судове засідання призначене на 02.05.2022 року з використанням номеру мобільного телефону ОСОБА_1 зазначеного в письмовому поясненні останнього від 09.03.2022 року (а.с.5) та рекомендовані поштові відправлення № 878 і № 504 із судовими повістками про виклик в судові засідання призначені, відповідно, на 25.05.2022 року і 24.06.2022 року, які були повернуті відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» до суду не врученими із довідками Ф.20 у зв`язку з відсутністю адресата за адресою, яка в свою чергу зазначена в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, як адреса місця проживання ОСОБА_1 . При цьому, за увесь час перебування справи в провадженні суду від ОСОБА_1 не надходило жодних повідомлень про зміну місця свого проживання, а сам ОСОБА_1 не звертався з метою дізнатися про розгляд справи щодо себе. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_1 на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

09.03.2022 року о 11.00 годині ОСОБА_1 , під час керування автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі Т1611 (Олексіївка-Кодима-Балта), при під`їзді до с. Писарівка, був зупинений працівником Національної поліції, про що свідчить зміст рапорту начальника СРПП ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітана поліції В`ячеслава Сауляка (а.с.17) та протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 504570 від 09.03.2022 року (а.с.2); а також письмове пояснення надане ОСОБА_1 09.03.2022 року (а.с.5).

Крім того, та обставина, що у зазначений вище час ОСОБА_1 керував транспортним засобом також підтверджується змістом копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 09.03.2022 року Серії БАВ № 568509 (а.с.6), відомості про оскарження якої суду ОСОБА_1 не надано.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому, згідно вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно до пункту 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

09.03.2022 року о 11.58 годині ОСОБА_1 , на вул. Соборній в м. Кодима уповноваженою особою Національної поліції з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» ALCOTEST 6820 прилад № ARLH-0165 з принтером DRAGER MOBILE PRINTER № ARLH-0167, пройшов тестування на алкоголь із результатом 1,99 %0 (проміле), про що свідчить відповідний талон-чек тестування № 1210 (а.с.3); акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), з результатом якого ОСОБА_1 був згоден, про що свідчить його підпис у відповідній графі акту та сам протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 504570 (а.с.2).

При цьому, суд звертає увагу, що сам огляд на стан сп`яніння був проведений не на місці зупинки транспортного засобу, а вже на вул. Соборній в м. Кодима, про що свідчить відповідний запис зроблений на самому талон-чек тестування № 1210 (а.с.3).

Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять в собі ні відеозапису зазначеного вище огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, а ні письмових пояснень двох свідків, які були присутні під час проведення згаданого огляду.

При цьому, звернення суду від 25.05.2022 року не було задоволене.

Таким чином, за відсутності відеозапису огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , який суд мав би можливість дослідити, або письмових пояснень свідків огляду (у разі їх залучення), в суду відсутні підстави вважати, що вимоги ч.2 ст. 266 КУпАП під час проведення відповідного огляду були додержані.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

У зв`язку з чим тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Водночас письмове пояснення ОСОБА_1 від 09.03.2022 року (а.с.5), в якому останній визнав ту обставину, що перед керуванням транспортним засобом, вживав алкогольний напій, а також підпис останнього у графі щодо його згоди із результатом огляду в акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), в своїй сукупності не можуть замінити законодавчо передбачене використання технічних засобів відеозапису або залучення свідків під час проведення процедури огляду, а тому не є належними доказами.

Ураховуючи зазначене вище матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу належних, допустимих і достатніх доказів, на підставі яких суд мав би можливість дійти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 213, 221, 246-247, 268, 283-284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д. В. Вороненко