Справа № 307/2850/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/658/22 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Коваленко Ю. О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.08.2022.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 141252 від 02.08.2022 та постанови суду вбачається, що ОСОБА_3 02.08.2022 о 19 год 55 хв, спільно з громадянином України ОСОБА_4 , в напрямку 267 прикордонного знаку (територія Тячівської об`єднаної територіальної громади Закарпатської області), здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, однак був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Секрет» на відстані 100 метрів від лінії державного кордону, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Коваленко Ю. О. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду від 04.08.2022 щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Посилається на те, що постанова суду ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції було порушено принцип належного повідомлення особи про розгляд справи, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не зміг надати суду відеодокази, які підтверджують факт застосування прикордонниками до нього та ОСОБА_4 фізичного насильства, факт позбавлення права на захист, факт залякування, під впливом яких ОСОБА_1 підписував протокол про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання без зауважень та заперечень. Внаслідок чого Тячівським районним судом ухвалено незаконне рішення. Суд першої інстанції не надав належної

-2-

оцінки поясненням, які були долучені до матеріалів справи. Крім того матеріали справи не містять доказів, котрі вказують, що було вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.Заперечує факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення та стверджує, що останній не мав наміру незаконно перетинати кордон, що він з дружиною та товаришем ОСОБА_4 приїхали у с. Велятино на відпочинок у термальних водах. Проїжджаючи селом Грушево, вони вирішили зупинитися біля кафе і повечеряти, а також вирішили пройтися по дорозі просто із цікавості, і що вони не знали, що в цьому районі прикордонна служба, аж поки до них не підійшли два прикордонники та почали їх затримувати. На їхні пояснення прикордонники не зважали, відібравши у них мобільні телефони та закордонні паспорти, силоміць посадили їх в автомобіль та відвезли у відділення Державної прикордонної служби. У відділенні прикордонники повідомили, що вони будуть складати на них протоколи про адміністративне правопорушення і відпустять. Коли ОСОБА_1 та ОСОБА_4 почали заперечувати, що вони нічого не порушували, що протоколи підписувати не будуть, після чого один з прикордонників застосував до них фізичну силу, завдаючи удари по голові. Протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 141252 від 02.08.2022 не може бути доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки такий був підписаний ним під тиском уповноважених осіб відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 04.08.2022 з посиланням на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції присутніми ні вона, ні ОСОБА_1 не були, копію оскаржуваної постанови отримала 12.08.2022, заява надрукована від імені ОСОБА_1 , яка наявна в матеріалах справи, в якій останній визнає вину і просить справу розглянути без його участі також підписана ним під тиском уповноважених осіб прикордонної служби, а тому вважає, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин. Суд не повідомляв ОСОБА_1 про дату судового засідання, а справу розглянув у його відсутності, тому з підстав, що не залежали від волі ОСОБА_1 , останній не зміг у встановлений законом строк подати апеляційну скаргу.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Коваленко Ю. О. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Коваленко Ю. О., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги та клопотання, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

-3-

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи, інших доказів, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі, щодо дати отримання постанови судді від 12.08.2022, в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист особи, доводи захисника Коваленко Ю. О. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції., апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 141252 від 02.08.2022 вбачається, що ОСОБА_3 02.08.2022, о 19 год 55 хв, спільно з громадянином України ОСОБА_4 , в напрямку 267 прикордонного знаку (територія Тячівської об`єднаної територіальної громади Закарпатської області), здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, однак був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Секрет» на відстані 100 метрів від лінії державного кордону, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 02.08.2022 (а. с. 2); актом опитування чоловіків призовного віку про бажання проходити військову службу від 02.08.2022 (а. с. 4); письмовими поясненнями офіцера ОСОБА_5 від 02.08.2022 (а. с. 6); фото-таблицею місця виявлення та затримання громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а. с. 7).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його винуватість у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

-4-

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає у випадку перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_3 02.08.2022 о 19 год год 55 хв, спільно з громадянином України ОСОБА_4 , здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України в напрямку 267 прикордонного знаку (територія Тячівської об`єднаної територіальної громади Закарпатської області), внаслідок чого був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Секрет» на відстані 100 метрів від лінії державного кордону.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший офіцер (старший оперуповноважений) ПОРВ (з м.дд. н.п. Тячів) ГОРВ 27 прикордонного загону ОСОБА_7 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася захисник Коваленко Ю. О.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, щостарший офіцер (старший оперуповноважений) ПОРВ (з м.дд. н.п. Тячів) ГОРВ 27 прикордонного загону ОСОБА_7 діяв у межах наданих йому повноважень.

Разом із тим, апеляційним судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які б призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та інших документів, які містяться у матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, оскільки вони не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови. Окрім того, вказану обставину апеляційний суд взяв до уваги як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

При оцінці доводів захисника у цій частині, апеляційний суд бере до уваги, зокрема те, що ОСОБА_1 був достатньо проінформований, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджується його особистими підписами у процесуальному документі, у своїй заяві від 02.08.2022 ОСОБА_1 зазначив, що участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення не бажає брати (а. с. 5), при цьому, йому також було відомо, що справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься 03.08.2022 у Тячівському районному суді Закарпатської області, про що свідчить подане особисто ним клопотання про виклик до суду від 03.08.2022, тому доводи у цій частині не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності наведених вище доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні не вплинула на доведеність його вини у вчиненні правопорушення та на законність накладення на нього адміністративного стягнення.

-5-

Твердження адвоката Коваленко Ю. О. про те, що під час затримання відносно ОСОБА_1 застосовувався моральний тиск та фізичне насильство, тому він вимушено підписав наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджується доданим стороною захисту відеозаписом, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Оцінюючи вказані твердження на предмет достовірності, апеляційний суд бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення, були незаконними та протиправними. Так, у матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій прикордонників щодо нього, або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку.

Дослідивши доданий стороною захисту відеозапис у сукупності з іншими доказами у справі, на якому зафіксовано телефонну розмову ОСОБА_1 з особою на ім`я « ОСОБА_8 », апеляційний суд відеоматеріал не вважає належним та допустимим доказом у справі, оскільки він позбавлений інформативності та об`єктивності, навпаки його зміст не свідчить про те, що ОСОБА_1 під тиском підписав наявні у справі процесуальні документи, і що справа відносно нього сфальсифікована, а протокол про адміністративне правопорушення був складений на останнього безпідставно.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Зі змісту протоколу вбачається, що у ньому зазначені всі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості і будь-яких фактів невідповідності складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам цієї норми права не встановлено.

Тому, апеляційний суд також вважає, що як працівниками прикордонної служби, так і судом першої інстанції не було допущено порушення права ОСОБА_1 на захист, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині також відхиляються.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ході розгляду справи суд першої інстанції дав невірну оцінку наявним у справі доказам, внаслідок чого постановив незаконне рішення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі захисник-адвокат Коваленко Ю. О. не посилалася на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказані факти та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Твердження захисника Коваленко Ю. О. про те, що ОСОБА_1 не мав наміру незаконно перетинати кордон, винуватим себе не вважає, умислу на перетин державного кордону не мав, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й повністю спростовуються наведеним вище.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених

-6-

законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до вірного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника-адвоката Коваленко Ю. О. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана захисником ОСОБА_1 адвокатом Коваленко Ю. О. апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів чи виклику свідків, не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представник адвокат Коваленко Ю. О., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Коваленко Ю. О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.08.2022, щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя