ПОСТАНОВА

Справа № 137/366/22

24 червня 2022 р. 3/137/218/22

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Сектору поліцейської діяльності №1 Відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Він.ницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, зі слів - не працюючого, паспорт № НОМЕР_1 виданий 22.02.2018 органом № 0524, РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2022 о 21 год 15 хв по вул. Героїв України в смт. Літин Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген Т4, д.н.з. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився згідно встановленого порядку у Літинській ЦРЛ, результат позитивний 0,77 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у судовому засіданні вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав. Повідомив, що 30.04.2022 приїхав з братом ОСОБА_2 на автомобілі аби забрати свого знайомого ОСОБА_3 .. Зауважив, що за кермом перебував саме його його брат - ОСОБА_4 . Коли вони рухались по вулиці, побачили групу дівчат, які йшли вулицею і автомобіль їх об`їхав. Зі слів ОСОБА_1 дівчатам не сподобалось, як їх об`їхали, тому останні зателефонували теробороні та працівникам поліції, котрі прибули до місця проживання ОСОБА_1 . Згодом ОСОБА_1 зробили у лікарні освідування на стан алкогольного сп`яніння, хоча він за кермом не перебував. Також йому не дали можливості записати письмові пояснення, що він не знаходився за кермом. Також повідомив, що посвідчення водія ніколи не отримував.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Зубань О.О. у судовому засіданні просив не брати до уваги покарання трьох свідків допитаних у судовому засіданні, а керуватись лише показаннями свідка ОСОБА_3 , адже саме він був присутній в автомобілі та може підтвердити, що за кермом перебував саме ОСОБА_4 . З огляду на численні допущенні порушення: відсутність відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського при складені адміністративного матеріалу, огляд проводився у лікувальному закладі, а не на місці зупинки, огляд проводився медсестрею, а не лікарем, відтак просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 18.05.2022 ще до допиту свідків подав клопотання про закриття провадження у справі з озвучених у засіданні підстав (а.с. 20-29).

Також захистом неодноразово заявлялось клопотання про допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , котрий зі слів захисту перебував за кермом, а також батька ОСОБА_6 .. У задоволенні цього клопотання було відмовлено та розцінено, як спробу спотворити істину у справі та намагання уникнути відповідальності, адже в адміністративному матеріалі не зафіксовано причетність ОСОБА_5 та батька ОСОБА_6 до описаних подій. Також причетність зазначених осіб спростовується показаннями свідків, котрі вказали, що дані особи прибули до домогосподарства вже після працівників поліції.

Допитаний у судовому засіданні інспектор, котрий складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомив, що 30.04.2022 в ході патрулювання в смт. Літин Вінницького району Вінницької області надійшов виклик та він з напарником прибув на місце події. Були працівники поліції та територіальна оборона. Згодом були допитані 4 жінки, котрі повідомили, що вони йшли вулицею, то на великій швидкості за ними їхав автомобіль. Вони змушені були зістрибнути на узбіччя аби не утримати ушкоджень. Згодом вказаний автомобіль, зі слів свідків, звернув на вул. Л.Українки та заїхав у двір. Оскільки вказали, що водієм був ОСОБА_1 , було встановлено, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння. Згодом під час спілкування підійшов і свідок ОСОБА_3 .. На місці зупинки проходити огляд не пропонували, адже лікувальний заклад знаходився поруч за 10 метрів.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, що 30.04.2022 автомобілем їхали він та 2 його знайомі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Зазначив, що за кермом перебував саме ОСОБА_4 . Після того, як ті забрали його біля 9 години вечора на місцевому автовокзалі то вони спільно поїхали у своїх справах. Коли рухались по одній із вулиць смт. Літин, то обігнали групу дівчат, котрі рухались вулицею, посигналили їм. Потім коли приїхали за місцем проживання ОСОБА_1 то водій - ОСОБА_4 пішов у будинок, а свідок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували на подвір`ї. Раптово прибуло 2 хлопців і без вияснення причин почали їх бити. Претензій ні до кого не висував. Водій ОСОБА_4 вийшов з будинку через 15 хвилин після описаної ситуації. Зазначив, що розписався у письмових поясненнях не перечитуючи їх. Також йому не відомо про свідчення дівчат. Зазначив, що за кермом перебував саме ОСОБА_10 . Під час відібарання пояснень будь-яких протиправних дій до нього не застосовувалось.

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що 30.04.2022 у вечірній час рухались по вул. Ватутіна в смт. Літин Вінницького району Вінницької області. Відчули, що позаду прямо на них на великій швидкості рухається автомобіль, котрий зупинився і водій почав їх ображати. Вона спільно з подругами почали бігти за автомобілем, котрий заїхав у двір. Впевнено ствердила, що в автомобілі перебувало лише двоє осіб. Вказала у засіданні на ОСОБА_1 та зазначила, що саме він тоді перебував за кермом. Додала, що згодом під`їхав батько ОСОБА_1 спільно з братом та почали нарікати ОСОБА_1 питанням: «знову напився?».

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні повідомила, що 30.04.2022 біля 21 год 00 хв вона з трьома подругами йшла по вул. Ватутіна в смт. Літин. Двоє з них йшли спереду, а двоє позаду них. Дівчата раптом почали пищати, адже на них на швидкості рухався білий мікроавтобус, котрий об`їхавши двох дівчат зупинився. Оскільки свідок ОСОБА_12 йшла попереду, то обернулась і побачила через лобове скло авто, що в салоні автомобіля було двоє чоловіків, котрим було весело та вони сміялись. Свідок вказала у засіданні на ОСОБА_1 та зазначила, що саме він перебував за кермом. Вона чітко його впізнала, адже в момент запинки в салоні автомобіля було увімкнене освітлення. Відтак їй вдалось запам`ятати водія. Потім свідок спільно із подругами бігли за автомобілем та бачила, як автомобіль заїхав у подвір`я, а ОСОБА_1 вийшов з авто та почав закривати ворота двору. Згодом прибула поліція. Після прибуття поліції прибув батько ОСОБА_1 котрий почав сваритись на сина.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні свідчила про те, як 30.04.2022 вона із сестрою та подружками поверталась додому у вечірній час. Йшла та розмовляла із подружкою, обернулась на крики. Виявилось, що причиною цього був автомобіль, котрий рухався, а згодом зупинився. В салоні автомобіля було світло, відтак бачила хто був всередині. Після автомобіль з пробуксовкою почав рух та повернув у вуличку, у третє за рахунком подвір`я. ОСОБА_13 спільно із подругами побігли в слід та бачили, як водій виходив з автомобіля та закривав ворота. Із будинку вийшла жінка та цікавилась подією. У судовому засіданні впізнала водія та вказала на ОСОБА_1 , котрий притягується до адміністративної відповідальності.

Окрім показань свідків даних в судовому засіданні, винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 463769 від 30.04.2022 (а.с. 1), висновком Літинської ЦРЛ за № 17 від 30.04.2022 (а.с. 3) відповідно до якого станом на 22 год 43 хв 30.04.2022 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 4); письмовими поясненнями ОСОБА_12 (а.с. 5); письмовими поясненнями ОСОБА_14 (а.с. 6); письмовими поясненнями ОСОБА_11 (а.с. 13).

Відеоматеріалом на компакт-диску (а.с. 12) зафіксовано процедуру освідування ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до показань тестеру Alcotest 6810, тест № 939 (а.с. 2), станом на 22 год 43 хв 30.04.2022 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 0,77 ‰.

Інформацією у листі від 21.06.2022 (а.с. 72) зазначається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував.

Провівши аналіз наданих доказів, приходжу до висновку, що позиція захисту базується на критиці доказів наявних в матеріалах справи. Однак захистом не спростовано показання свідків допитаних у судовому засіданні (а.с. 20-29).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вважаю за необхідне зазначити, що при усій видимій нетерпимості суспільства до водіїв у нетверезому стані розвернулась майже юридична кампанія по покроковому роз`ясненню, як уникнути відповідальності за керування автотранспортом у нетверезому стані. Відшукуються будь які «дірки» в і так застарілому, непродуманому, явно «популістському» законодавстві про притягнення до адміністративної відповідальності за керування в нетверезому стані. Усі можливості недомовки, неточності законодавства про адміністративну відповідальність, проблеми з доказуванням у справах про адміністративні правопорушення, використовуються адвокатами та особами, які притягуються до відповідальності за керування в нетверезому стані для уникнення такої відповідальності.

Таким чином проходжу до висновку, що стороною захисту вживаються заходи спрямовані не на захист від неправомірного притягнення до відповідальності, а на уникнення ОСОБА_1 відповідальності (що прямо не заборонено законом).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків та сторони захисту, приходжу до висновку, що формальні порушення допущені під час оформлення адміністративних матеріалів не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, а відтак останнього слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки вказане право у нього відсутнє. Вказане узгоджується із практикою Вінницького апеляційного суду викладеній у постанові від 02.12.2021,(справа № 137/944/21), де зазначається, що особа, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, керуючи транспортним засобом, але не маючи посвідчення водія відповідної категорії, не є водієм у розумінні ПДР та положень ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підлягає покаранню лише у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене вище, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.