Справа № 216/1835/22
провадження 3/216/1248/22
ПОСТАНОВА

іменем України

10 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Цимбалістенко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Піц А.М.,

особи стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 860808 від 25.05.2022 складеного інспектором ДОП СДОП ВП Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Мізюк Д.А., 10 квітня 2022 року о 12 год. 10 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сташкова, висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , використовув непристойні жести, чим вчинив дрібне хуліганство.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП була призначена до розгляду в судовому засіданні на 10 червня 2022 року о 09-00 год., розгляд справи було відкладено за усним клопотанням особи стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення на 10 червня 2022 року о 09-00 год. з викликом свідків в судове засідання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 10 квітня 2022 року між ним та ОСОБА_2 виник конфлікт через те, що ОСОБА_2 користуючись моментом коли дружина ОСОБА_1 , ака є бухгалтером садівничого товариства «Праця та відпочинок» втратила пильність, надав останній на підпис документи, які вона підписувати не мала повноважень та не бажала. Також пояснив, що з повагою відноситься до усіх членів Товаріщества та не мав на меті їх образити, але з паном ОСОБА_2 постійно виникають конфлікти на ґрунті організації роботи Товарищества та порушення уставу.

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як передбачено ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Стаття 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібним хуліганством є правопорушення, за яке передбачена адміністративна (дрібне хуліганство) або кримінальна (злісне хуліганство) відповідальність, склад яких є один і той же: хуліганство - це порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке передбачає вчинення дій, явно направлених на безпричинне порушення громадського порядку, на протиставлення йому себе, із ігноруванням прав і свобод інших осіб.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Поняття "громадського порядку" розглядається в широкому та вузькому значенні. У широкому значенні громадський порядок система, порядок суспільних відносин, що складаються під впливом соціальних норм при провідній ролі правових норм. У такому розумінні громадський порядок створює сприятливі умови для успішного розвитку суспільства загалом, ефективного функціонування його соціальних інститутів і всієї політичної системи. У вузькому значенні громадський порядок розумівся як система відносин, що складаються при знаходженні громадян у громадських місцях: на вулицях, площах, у садах, у громадському транспорті, видовищних заходах, підприємствах торгівлі та громадського харчування і т. п. Для громадських місць є характерним: доступність їх для населення, необхідність забезпечення громадян можливістю користуватися правами, що їм належать, захисту їхнього життя і здоров`я, честі, гідності та майна.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 245, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з наявною у матеріалах справи заяви потерпілого від 14 квітня 2022 року, він просить органи поліції притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, що передбачено ст. 173 КУпАП, через те, що ОСОБА_1 відносно нього та в присутності інших громадян порушує громадський порядок і спокій громадян.

У письмових поясненнях до органів поліції потерпілий зазначив, що ОСОБА_1 , 10 квітня 2022 року відносно нього та інших осіб членів садівничого товариства «Праця та відпочинок» висловлювався нецензурною лайкою, тому в діях ОСОБА_1 він вбачає склад адміністративного правопорушення.

З письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно виник словесний конфлікт, між тим конфлікт між ними спровокований саме ОСОБА_2 .

Виклекані в судове засідання свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що вони є членами садівничого товариства «Праця та відпочинок». ОСОБА_1 відомий свідкам як чемна та урівноважена людина яка з повагою ставить до усіх. Між ОСОБА_2 та іншими членами Товариства постійно виникають конфлікти на підставі організації роботи Товариства. Пан ОСОБА_2 постійно провокує ОСОБА_1 та інших. Зазначили, що у їх бік ОСОБА_1 нецензурною лайкою не висловлювався та вони не сприймали дії ОСОБА_1 як неповагу до себе.

З відеозапису вбачається, що між ОСОБА_2 та іншими членами Товариства виник словесний конфлікт на грунті порядку оформлення протоколу загальних зборів, в ході якого ОСОБА_1 використовував обсценну лексіку.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду надано не було.

Всі обставини поведінки ОСОБА_1 , як вони були встановлені судом при розгляді даної справи, не свідчать про його прагнення показати зневагу до існуючих правил поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, відносини, що склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носять неприязний характер протягом тривалого часу і на цьому підгрунті між ними виник конфлікт, тому, на думку суду, такі дії не утворюють суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім того з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 допустив дії, які ставляться йому в провину внаслідок поведінки самого потерпілого ОСОБА_2 , яка носить провокаційний характер.

Хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

У протоколі про адміністративне правопорушення також не розкрито диспозиції ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення і не вказано, який саме громадський порядок порушено ОСОБА_1 , як порушено спокій громадян і яких саме. При цьому, важливим є те, що немає посилання на причину скоєного. Ці обставини ставлять під сумнів наявність складу правопорушення за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та має трактуватися на користь ОСОБА_1 .

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Отже, суд дійшов висновку, що він позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Оцінюючи докази у справі , які були встановлені і дослідженні під час судового розгляду, суд виходить із стандарту доведення вини поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа є винною у його вчиненні.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вважає, що наданими доказами вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення не доведена поза розумним сумнівом.

Враховуючи вказані вище обставини, а також з огляду на положення ст. 62 Конституції України, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому справа проадміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 7, п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 247, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги в електронній формі, апеляційна скарга подається у той самий строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.В. Цимбалістенко