Березівський районний суд Одеської області
05.05.2022
Справа № 494/525/22
Провадження № 3/494/320/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Лебединський С.Й. розглянувши адміністративну справу за протоколом Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» Одеської обласної ради № 21 від 11 лютого 2022 р., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.91 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

На адресу суду надійшов вищевказаний адміністративний протокол, відповідно до якого 11 лютого 2022 року о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_1 поблизу с. Мар`янівка Березівського району Одеської області на території регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» природно-заповідного фонду України здійснював не законну рубку дерев за допомогою сокири, таким чином припинив ступінь росту дерев: в діаметрі 10 см. в кількості 3 шт.

Вказані дії ОСОБА_1 засвідчують те, що він порушив п.3 ст. 7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» та ч.2 ст.68 ЗУ «Про охорону навколишнього середовища», таким чином своїми діями завдав державі шкоди в розмірі 279 грн., що відповідно свідчить про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення за ст.91 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у судове засідання не з`явилася, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідав, про що складено акт.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності правопорушника на підставі статті 268 КУпАП.

Розглянувши адміністративну справу, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд вважає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Також, відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду - є підставою для притягнення до відповідальності за ст.91 КУпАП.

Об`єктивною стороною даного правопорушення є здійснення правопорушником будь-якої господарської та іншої діяльності, що суперечить цільовому призначенню заповідника чи відповідних охоронних зон, в результаті чого це призводить до порушення природного розвитку процесів та явищ або створює загрозу шкідливого впливу на його природні комплекси та об`єкти.

Згідно із ч.2 та3 ст.7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до ст.6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Крім того, у відповідності до абз.4 ч.1 ст.16 вищевказаного Закону, на території природних заповідників забороняється будь-яка господарська та інша діяльність, що суперечить цільовому призначенню заповідника, порушує природний розвиток процесів та явищ або створює загрозу шкідливого впливу на його природні комплекси та об`єкти, а саме: мисливство, рибальство, лісокультурні роботи, рубка дуплястих дерев, всі види екскурсій, крім пішохідних, біотехнічні заходи, сінокосіння механізованими засобами, туризм, інтродукція нових видів тварин і рослин, проведення заходів з метою збільшення чисельності окремих видів тварин понад допустиму науково обґрунтовану ємність угідь, збирання колекційних та інших матеріалів, крім матеріалів, необхідних для виконання наукових досліджень.

Статтею 64 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність. При цьому, відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні, зокрема, у здійсненні в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон забороненої господарської діяльності; порушенні вимог щодо використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду;

Відповідно до п.1.4. розділу 1 Положення про Регіональний ландшафтний парк «Тилігульський» (нова редакція), що затверджене рішенням Одеської обласної ради 10 серпня 2020 року № 1376-VII, регіональний ландшафтний парк є неприбутковим, природоохоронним рекреаційним об`єктом місцевого значення.

Крім того, у п.4.7. Положення вказується, що на території регіонального ландшафтного парку з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів і об`єктів, їх особливостей встановлюється диференційований режим щодо їх охорони, збереження, відтворення та використання шляхом поділу на такі функціональні зони: господарська зона, зона регульованої рекреації, заповідна зона, зона стаціонарної рекреації.

В свою чергу, згідно із п.4.7.2.2. Положення, у зоні регульованої рекреації заборонено промислове рибальство й мисливство, промислова заготівля рослин; інша діяльність, що може негативно вплинути на стан природних комплексів та об`єктів заповідної зони, у тому числі вказана у п.4.7.1.2. В межах заповідної зони не можна здійснювати будь-яку господарську та іншу діяльність (в тому числі і рибальство), що суперечить її цільовому призначенню, порушує природний розвиток процесів та явищ або створює загрозу шкідливого впливу на її природні комплекси й об`єкти. У зоні стаціонарної рекреації можуть створюватися рекреаційні, туристські та інші комплекси, екскурсійні та прогулянкові маршрути, облаштовуються місця для відпочинку та огляду місцевості. В цій зоні дозволяється забір води юридичними та фізичними особами для господарських потреб на умовах спеціального використання природних ресурсів відповідно до встановленого порядку та нормативів, загальне водокористування, любительське і спортивне рибальство, утилітарна рекреація (збирання грибів, ягід, лікарських рослин, фотомисливство тощо) під наглядом відповідних служб парку.

Враховуючи те, що правопорушник вину свою визнав, обставини, які викладені у протоколі не оспорював, то суд вважає, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.91 КУпАП. При цьому, факт вчинення адміністративного порушення підтверджується також протоколом про адміністративне правопорушення № 21 від 11 лютого 2022 року, описом знарядь незаконного добування природних ресурсів від 11 лютого 2021 року.

Судом не встановлено обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає за можливе визначити адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.33, ст.34, ст.91, ст.ст.278-280, п.1 ч.1 ст.284, ст.285, ч.2 ст.294 КпАП України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.91 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривень.

Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст.308 КУпАП у разі несплати порушником штрафу добровільно з нього слід стягнути подвійний розмір штрафу в сумі 306 гривень, примусово.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Державної судової адміністрації України, 050 (Отримувач коштів ГУК в Одеській обл./ отг м. Березівка/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, Рахунок отримувача UA0015594, Код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб з дня її винесення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або його представником до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області.

Суддя:_______________________________________-