Справа№ 953/2142/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2022 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі головуючої судді Лисиченко С.М., розглянувши адміністративний матеріал по справі про адміністративне правопорушення, який надійшов з Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який займає посаду першого заступника генерального директора КП «Харківводоканал», адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №7, складеного 21.01.2022 головним державним ревізором-інспектором відділу податкового адміністрування підприємств інших галузей ОСОБА_2 , перший заступник генерального директора КП «Харківводоканал» ОСОБА_1 несвоєчасно подав платіжне доручення на перерахування узгоджених сум грошових зобов`язань за деклараціями з ПДВ за травень 2018 року, чим порушив п.57.1 ст.57, п.203.2 ст.203.2 Податкового кодексу України, порушення викладено в акті камеральної перевірки від 21.01.2022 №29/35-00-04-05-15/03361715 щодо своєчасності сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.10.2021 по 31.12.2021 (далі Акт перевірки).

Дії першого заступника генерального директора КП «Харківводоканал» ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 14.02.2022 визначено головуючу суддю: Лисиченко С.М.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, ст.3 Конституції України, з урахуванням факту здійснення судом правосуддя в умовах ведення активних бойових дій в м.Харкові, 24.02.2022 в.о. голови Київського районного суду м.Хакова ОСОБА_3 виданий наказ №01-06/21 про відправлення правосуддя в умовах військового стану шляхом забезпечення розгляду невідкладних справ та матеріалів, які пов`язані із забезпеченням діяльності військово-цивільної адміністрації, справ про адміністративні правопорушення, що підлягають негайному розгляду, клопотань слідчих та прокурорів про продовження строків досудового розслідування, про продовження та застосування запобіжних заходів по тяжким та особливо тяжким правопорушенням у вигляді тримання під вартою.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Лисиченко С.М. перебувала у відпустці та на лікарняному з 09.03.2022 по 20.05.2022.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Подала до суду заперечення, відповідно до яких зазначено, що Акт перевірки лише фіксує результати камеральної перевірки та по своїй суті не є рішенням контролюючого органу. Податкове повідомлення - рішення від 22.02.2022 №5 (далі - Податкове повідомлення-рішення), прийняте на підставі Акту перевірки надійшло на адресу КП «Харківводоканал» 22.02.2022. Разом з цим, 24.02.2022 Україна зазнала чергового акту збройної агресії з боку Російської Федерації. Відбулося широкомасштабне вторгнення в Україну збройних сил Росії, що триває і досі.Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022,№ 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. У звязку з чим, 14.06.2022 КП «Харківводоканал» направив до Державної податкової служби України скаргу на Податкове повідомлення-рішення, про що, відповідно до п.56.5 ст.56 Податкового кодексу України, повідомлено Північне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків. Таким чином, на день розгляду адміністративного матеріалу не закінчився процес адміністративного оскарження Податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з чим не встановлена подія та склад адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями ст.268 КУпАП інкриміноване першому заступнику генерального директора КП «Харківводоканал» ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-2 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність особи у судовому засіданні є обов`язковою.

З урахуванням наведеного, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також з урахуванням положень ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, зміст заперечень з додатками, поданих першим заступником генерального директора КП «Харківводоканал» ОСОБА_1 , в їх сукупності, встановив наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів щодо інкримінованого особі адміністративного правопорушення, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 251 КУпАП).

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані суду особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення докази, які свідчать про наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак проступку для притягнення особи до відповідальності: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Диспозиція ч.1 ст.163-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Так, об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері оподаткування. Під податком, збором, іншим обов`язковим платежем потрібно розуміти обов`язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами про оподаткування. Державні цільові фонди це фонди, які створені відповідно до закону і формуються за рахунок визначених законом податків і зборів (обов`язкових платежів) юридичних осіб незалежно від форми власності та фізичних осіб (Пенсійний фонд України, фонд соціального страхування тощо). Перелік загальнодержавних і місцевих податків і зборів міститься у Законі України «Про систему оподаткування». Загальнодержавні податки і збори встановлюються Верховною Радою України і стягуються на всій території України.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у неподанні або несвоєчасному поданні посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів). Порядок подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) визначено в Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженій постановок Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктами правопорушення можуть бути лише посадові особи.

Щодо наявності об`єктивної сторони у даному правопорушенні.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Відповідно до п. 203.2 ст.203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно із вимогами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з п. 86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Абзацами 1,2 та 4 п. 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що проведення камеральної перевірки є процедурним заходом зі збору контролюючим органом інформації на підставі даних податкової звітності платника податків, щодо дотримання таким платником вимог законодавства. Встановлення за наслідками такого контрольного заходу факту порушення законодавства має наслідком складення податковим органом відповідного акта перевірки, на який платником податків можуть бути подані заперечення. У свою чергу, результати розгляду заперечень на акт перевірки викладаються у формі відповіді та підлягають врахуванню контролюючим органом при прийнятті рішення за результатами перевірки.

Отже, акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені податковим органом порушення вимог законодавства платниками податків за результатами здійсненого контрольного заходу, а відповідь контролюючого органу за результатами розгляду заперечень на акт перевірки - інформації щодо оцінки доводів платника податків з приводу незгоди з висновками в акті перевірки.

Контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки та у відповіді за результатами розгляду заперечень на акт перевірки обставини і власні висновки щодо таких обставин.

Акт перевірки, так само, як і відповідь за результатами розгляду заперечень на акт перевірки та інші листи контролюючого органу, направлені на адресу платника податків з приводу оскарження ним акта перевірки, є лише службовими документами контролюючого органу, пов`язаними із збирання податкової інформації, не створюють для платника податків правових наслідків у вигляді зміни (припинення) прав чи встановлення обов`язків, однак, в подальшому можуть враховуватися контролюючим органом при прийнятті актів індивідуальної дії.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом (в тому числі податкові повідомлення-рішення), можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. До таких рішень, зокрема, відноситься податкове повідомлення-рішення (п.п.14.1.157 п.14.1 ст. 14 ПК України)

З огляду на зазначене, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, останній може спростувати такі висновки шляхом оскарження в адміністративному або судовому порядку рішення, прийняті контролюючим органом на підставі такого акту.

Зазначене узгоджується з позицією ВС, яка викладена у постанові від 31.05.2021 у справі №520/10718/19.

Відповідно до п.56.15 ст.56 ПК України, скарга подана із дотриманням строків, визначених п.56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Згідно з п.56.8. ст.56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Відповідно до п.56.22 ст.56 ПК України, якщо платник податків оскаржує рішення контролюючого органу в адміністративному порядку та/або до суду, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків не може ґрунтуватися виключно на цьому рішенні до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

Судом встановлено, що головним державним ревізором-інспектром відділу податкового адміністрування підприємств інших галузей ОСОБА_2 за результатами проведення камеральної перевірки 21.01.2022 складено Акт №29/35-00-04-05-15/03361715 про порушення КП «Харківводоканал» п.57.1 ст.57, п.203.2 ст. 203.2 ПК України, а саме: несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань згідно податкових декларацій з ПДВ за травень 2018 року у сумі 1 827 782,43 грн.

Не погоджуючись із висновками в Акті перевірки, КП «Харківводоканал» 04.02.2022 подав до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення на Акт перевірки.

22.02.2022, за результатами розгляду заперечень КП «Харківводаканал», контролюючим органом прийнято Податкове повідомлення-рішення №5, яке в подальшому, 14.06.2022 оскаржене в адміністративному порядку КП «Харківводоканал».

Докази скасування Податкового рішення-повідомлення чи відмови у задоволені скарги, поданої КП « Харківводоканал» 14.06.2022, матеріали справи не містять.

Разом з цим, суд враховує, що 07.03.2022 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану", яким зупинено строки, передбачені ст. 56 ПК України.

З огляду на зазначене, до закінчення процедури адміністративного оскарження Податкового рішення-повідомлення, закон позбавляє суд можливості врахувати висновки контролюючого органу про порушення КП «Харківводоканал» п. 57.1 ст. 57, п.203.2 ст. 203.2 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне подання платіжного доручення на перерахування узгоджених сум грошових зобов`язань за деклараціями з ПДВ за березень-травень 2018 року, викладені в Акті перевірки, який є лише службовими документами контролюючого органу, пов`язаними із збиранням податкової інформації та не створюють для КП «Харківводоканал», як платника податків, правових наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом у даній справі є висновки контролюючого органу про порушення КП «Харківводоканал» п. 57.1 ст. 57, п.203.2 ст. 203.2 ПК України, відображений в Акті перевірки та дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення викладене в Акті перевірки.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт порушення КП «Харківводоканал» п.57.1 ст. 57, п.203.2 ст. 203.2 ПК України, а саме: несвоєчасне подання платіжного доручення на перерахування узгоджених сум грошових зобов`язань за деклараціями з ПДВ за травень 2018 року, контролюючим органом суду не надано.

Щодо суб`єкта даного правопорушення.

Як вище зазначалось суб`єктом даного правопорушення є лише посадова особа.

Згідно зі ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку. Природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Положення КУпАП не містить визначення поняття «посадова особа», що обумовлює необхідність звернення до інших правових актів, у яких тлумачиться дана дефініція.

Під посадовими особами юридичних осіб публічного права, насамперед комунальних та державних установ і підприємств слід розуміти осіб, які мають повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 своєї постанови «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 р. № 5 роз`яснив, що організаційно-розпорядчі обов`язки це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо). Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки з управління або розпорядження державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо. Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Зважаючи на зміст ст.65 ГК України, посадовими особами підприємства є керівник, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємств. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. Визначальним при цьому є обсяг повноважень відповідного працівника. До прикладу, виконавчі директори, директори з окремих питань, директори департаментів, начальники відділів, служб, центрів, бюро, груп тощо та заступники керівників структурних підрозділів (у тому числі відокремлених, а також підрозділів у структурі таких відокремлених підрозділів) таких юридичних осіб безумовно наділені адміністративно-господарськими чи організаційно-розпорядчими функціями.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що при визначенні того, чи є працівник юридичної особи публічного права посадовою особою, враховується обсяг та характер здійснюваних ним функцій. Тому навіть в разі не визначення працівника посадовою особою у статутних чи інших внутрішніх документах підприємства він може бути посадовою особою і бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Відповідно до даних, які містяться в Акті перевірці контролюючим органом встановлено, що відповідальними особами КП «Харківводоканал» у період, що перевіряється (з 01.10.2021 по 31.12.2021) були/є:

- генеральний директор ОСОБА_4 , призначений на посаду на підставі Розпорядження Харківського міського голови «Про призначення на посаду» від 03.11.2015, займає посаду по день підписання Акту перевірки;

- головний бухгалтер центральної бухгалтерської фінансово-економічного департаменту КП «Харківводоканал» ОСОБА_5 , займає посаду з 15.08.2006 по день підписання Акту перевірки;

- довіреністю КП «Харківводоканал», в особі генерального директора ОСОБА_4 , який діє на підставі Статуту, уповноважено ОСОБА_1 , який займає посаду першого заступника генерального директора КП «Харківводоканал» представляти інтереси підприємства в усіх органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах установах організаціях форм власності та підпорядкування. Довіреність від 31.01.2020 №01-01-23/582-20 термін дії до 31.12.2020 від 29.12.2020 №01-01-23/6473-20 термін дії до 31.01.2022.

Контролюючим органом надано суду довіреність №01-01.-23/62-22, видану 06.01.2022 КП «Харківводоканал», в особі генерального директора ОСОБА_4 , який діє на підставі Статуту, уповноважено ОСОБА_1 , який займає посаду першого заступника генерального директора КП «Харківводоканал» представляти інтереси підприємства в усіх органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах установах організаціях форм власності та підпорядкування, перед фізичними особами з питань, що пов`язані з виробничо-господарською діяльністю підприємства, а також з оформлення документів і отримання із Державного бюджету коштів на погашення різниці в тарифах.Для виконання представницьких функцій йому надаються такі права: отримувати всі необхідні документи, інформацію, здійснювати всі юридичні дії, що пов`язані з виконанням даної довіреності; підписувати від імені КП «Харківводоканал» всі документи, в тому числі договори, контракти, кредитні договори, акти виконаних робіт за господарськими та кредитними договорами; інші документи з технічних питань, пов`язані з виробничою діяльністю підприємства; розрахунки обсягу заборгованості з різниці в тарифах, довідки-розрахунки сум додаткових податкових обов`язків з податку на додану вартість, що виникають при проведенні розрахунків з різниці в тарифах, договори про організацію взаєморозрахунків та інші документи, передбачені постановами Кабінету міністрів України;право підпису платіжних документів зі Світовим банком реконструкції та розвитку;підписувати та подавати податкову звітність. Строк дії довіреності до 31.01.2023.

А отже, зміст вказаної довіреності свідчить про надання права першому заступнику генерального директора КП «Харківводоканал» ОСОБА_1 подавати від імені КП «Харківводоканал», зокрема, податкової звітності в період з 06.01.2022 по 31.12.2023.

Разом з цим, відповідно даних, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, першому заступнику генерального директора КП «Харківводоканал» ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає у несвоєчасному подані платіжного доручення на перерахування узгоджених сум грошових зобов`язань за деклараціями з ПДВ за травень 2018 року, які була сплачені в період 2021 року, що є порушенням п.57.1 ст.57, п. 203.2 ст. 203 ПК України.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в порушення ч.2 ст. 251 КУпАП, контролюючим органом не надано суду доказів (Статуту, внутрішнього документу, довіреності), які б свідчили про покладення на ОСОБА_1 , як посадової особи КП «Харківводоканал», обов`язків здійснювати платежі щодо податкового зобов`язання та надання платіжних доручень по таким платежам контролюючому органу в період з 2018 по 01.01.2022.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ, зокрема, у рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини ("Малофеєв проти Росії" та "Карелін проти Росії"), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Судом встановлено, що на день розгляду даної справи строки накладення адміністративного стягнення сплинули.

Відповідно до п.7ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень ст.38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 ч.1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

З точки зору матеріального підходу нереабілітуючими визнаються обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним Верховним Суд у постанові від 29.04.2020 у справі № 686/4557/18

Незважаючи на те, що на час розгляду справи сплили строки накладення адміністративного стягнення за вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, разом з цим тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на орган, який склав адміністративний протокол, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення, а також те, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом давали підстави суду вважати про порушення КП «Харківводоканал» п.57.1 ст.57, п. 203.2 ст. 203 ПК України, а саме: несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань згідно податкових декларацій з ПДВ за травень 2018 року у сумі 1827782,46 грн., а також те, що перший заступник Генерального директора КП «Харківводоканал» ОСОБА_1 , є суб`єктом інкримінованого його адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено стягнення.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір по даній справі не підлягає стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 1, 7, 8, 9, 44-3, 247, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно першого заступника генерального директора КП «Харківводоканал» ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя С.М. Лисиченко