ЄУН № 336/1983/22
пр. № 3/336/1165/2022
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., при секретарі Наумові А.А., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Горький Куйбишевського району Запорізької області, зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 14 травня 2022 року о 05.54 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у районі будинку № 153А по вул. Чарівній у м. Запоріжжя, при зміні напрямку рух, розвороті, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2102 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що на момент зіткнення він завершив маневр розвороту та автомобіль під його керуванням повністю розташовувався на відповідній смузі його руху, а зіткнення сталось через виїзд автомобілю ВАЗ на зустрічну для нього смугу руху.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що рухався по вул. Чарівній та розпочав маневр обгону транспортного засобу, який йшов попереду, у зв?язку з чим виїхав на зустрічну смугу руху, не помітивши, що там розташовувався автомобіль під керування ОСОБА_1 , через що сталось зіткнення.

Також судом досліджувались фотознімки надані ОСОБА_1 , на яких можна побачити, що автомобіль ОСОБА_1 на момент зіткнення повністю розташований на відповідній (своїй) смузі руху, що підтверджує його пояснення, що на момент зіткнення маневр розвороту був повністю завершений, а зіткнення трапилось на зустрічній для водія ОСОБА_2 смузі.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктами 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення як такі, яких не дотримався ОСОБА_1 , вказують, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Натомість з пояснень обох водіїв, які в даному випадку повністю підтверджені фотознімками з місця ДТП, підтверджено, що на момент зіткнення автомобіль ОСОБА_1 вже завершив маневр розвороту та був повністю розташований на своїй смузі руху, на яку виїхав автомобіль під керування ОСОБА_2 під час виконання маневру обгону.

За таких обставин суд вважає, що порушень п. 10.1, 10.4 ПДР судом в діях ОСОБА_1 не встановлено, тож суд дійшов висновку, що сукупністю досліджених судом доказів вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтвердилась, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк